Справа № 420/29815/24 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
24 вересня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , у якій представник позивача просить суд:
визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду та поновити пропущений строк звернення з позовною заявою до адміністративного суду;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100 000 гри. в період з 14.10.2023 року по 23.05.2024 року, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я“ (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово- лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом);
зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі до 100 000 грн. в періоди: з 14.10.2023 року по 23.05.2024 року, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст.262 КАС України).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . Згідно з Довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №422 від 08.07.2024 року, ОСОБА_1 13.10.2023 року отримав вибухову травму. Згідно з зазначеною довідкою — пов`язана із захистом Батьківщини. З 14.10.2023 року по 17.10.2023 року – перебував на обстеженні і лікуванні у Військовій частині НОМЕР_4 . З 17.10.2023 року по 26.10.2023 року – перебував на лікуванні у ЦРВМ (Університетська клініка) ОНМУ. З 26.10.2023 року по 14.12.2023 року – перебував на лікуванні у КНП “ООМЦПЗ” ООР. З 14.12.2023 року по 21.12.2023 року – перебував на лікуванні у КНП “ООМЦПЗ” ООР. З 21.12.2023 року по 11.01.2024 року – перебував на лікуванні у КНП “ООМЦПЗ” ООР. З 11.01.2024 року по 23.05.2024 року – перебував на лікуванні КНП “ООМЦПЗ” ООР. Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині №167 від 15.06.2024 року, штаб-сержанта ОСОБА_1 , колишнього начальника складу взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від “08” червня 2024 року №51-РС у відставку, за підпунктом “б” (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, було наказано вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Військова частина НОМЕР_2 не нарахувала та не виплатила в повному обсязі ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії у зв`язку з травмою від 13.10.2023 року, пов`язаною із захистом Батьківщини, на підтвердження чого додав копію довідки АТ “ПРИВАТБАНК” від 21.08.2024 року.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування йому збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди за цей період.
01.11.2024 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд, а відтак грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки (п. 11 ст. 10№ Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 05.10.2023) та абз. 5 п. 15 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (в редакції від 29.09.2023); п.п. 9.7. п. 9 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.07.2024 №151 відповідає вимогам абз. 3 п. 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.06.2023 № 3161-IX та абз. 3, 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; позивачем та лікувальними закладами порушено п. 6.4. глави 6 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 (в редакції від 25.08.2023).
Поранення (контузія) позивача не є тяжким пораненням, позивач не лікував поранення, а лікував захворювання, отже не має права на отримання додаткової грошової винагороди.
20.02.2025 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просить зупинити провадження у справі в обгрунтування якої зазначає, що відповідно до директиви Міністерства оборони України та Головнокомандувача ЗСУ №Д-321/114/дск, Військова частина НОМЕР_2 буде ліквідована, у зв`язку з реорганізацією.
06.11.2025 року представник позивача подав до суду клопотання про залучення співвідповідача в особі Міністерства оборони України, відсутня інформація щодо правонаступника військової частини НОМЕР_6 .
Суд не вбачає підстав для задоволення цих клопотань, оскільки у суду відсутні докази щодо реорганізації Військової частини НОМЕР_2 , як обґрунтування можливого порушення прав Міністерства оборони України. 
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 .
Відповідно до:
- витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2024 року №167 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. У наказі, зокрема, зазначено: «Вислуга років у Збройних силах становить: календарна 04 роки 02 місяці 00 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів, загальна календарна 04 роки 02 місяці 00 днів. Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалася. Щорічна основна відпустка за 2023 рік надавалася терміном на 10 діб. Щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалася. Відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 23 доби невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, та за 13 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік. Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460, виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 26 (двадцять шість) повних календарних місяців служби. Постійним або службовим житлом не забезпечувався» (а.с.13);
- витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2024 року №151 штаб-сержанту ОСОБА_1 , виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, збільшену до 100 000,00 гривень, пропорційну дням перебування на стаціонарному лікуванні, з дня отримання контузії, включаючи час переміщення до лікарняного закладу, а саме за період з 14.10.2023 року по 26.10.2023 року включно (а.с.56-57).
Згідно:
- посвідчення НОМЕР_7 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.8);
-довідки Військової частини НОМЕР_8 від 06.07.2024 року №422 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 – 13.10.2023 року отримав вибухову травму акубаротравма з пошкодженням барабанної перетинки справа. Закриту черепно мозкову травму, струс головного мозку. За обставин: 13.10.2023 року штаб-сержант ОСОБА_1 , начальник складу взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 , внаслідок влучання по тиловому командному пункту, під час артилерійського обстрілу н.п. Інженерне, отримав акубаротравму. Місце поди тиловий командний пункт н.п. Інженерне. Штаб-сержант ОСОБА_1 перебував в засобах індивідуального захисту. В стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння не перебував. Вважати контузію штаб-сержанта ОСОБА_1 пов`язаною в захистом Батьківщини (а.с.9);
-первинної медичної картки ОСОБА_1 13.10.2023 року отримав травму; діагноз – акубаротравма (а.с.14);
-свідоцтва про хворобу №70 16 травня 2024 року госпітальна військово-лікарська комісія психіатричного профілю Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_2 №134 від 28.03.2024 року провела огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 та передбачено 12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Стійкий різко виражений посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром, з діссомнією та частими дисфоріями, резистентний до лікування. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Вибухова травма (13.10.2023). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалгічним, вестібуло-атактичним та астено-вегетативними синдромами. Акубаротравма з пошкодженням правої барабанної перетинки. Травма легкого ступеню. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. 13. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо: на підставі статті 17-а, графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Потребує переведення до психіатричної лікарні за місцем проживання. 14. У супроводжуючому. ТАК, має потребу у двох супроводжуючих (а.с.15-18);
-етапного епікризу з медичної картки стаціонарного хворого №3271/856 ОСОБА_1 діагноз: Вибухова травма (13.10.2023р.). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким пефалгічним, вестибуло-атактичним та астено-вегетативним синдромами. Диссомнія. Акубаротравма з пошкодженням правої барабанної перетинки. Лівобічний одонтогений гайморит. Двобічна сенсоневральна приглухуватість. І ст. Поширений остеохондроз хребта. Хронічна вертеброгенна цервіколюмбалгія, ст загострення, стійкий больовий синдром. Гіпертонічна хвороба Пет, 2ст. ризик 3. ГХС. Дифузний кардіосклероз СНІ зі збереженною ФВ ЛШ 65%. Хронічний гастродуоденіт, ст загострення. ЖКХ. Хронічний калькульозний холецистит, ст нестійкої ремісії. Хронічний панкреатит, ст нестійкої ремісії. OU - Дисциркуляторна ангіопатія сітківки, оптіконейропатія (ODOS) Пресбіопія (а.с.19-21);
-перевідного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого №3693 ОСОБА_1 повний діагноз: вибухова травма (13.1.02023) ЗЧМТ, СГМ, акубатотравматичне ураження обох вух (а.с.22-23);
-медичної картки стаціонарного хворого №3271 від 13.1.02023 та виписки з історії хвороби №425/23 ОСОБА_1 дігноз: ПТСР у вигляді тривожно-депресивного синдрому з диссомнією (а.с.24-26);
- епікризу ОСОБА_1 від 15.0.12024 року 3295 діагноз: помірно вражений постравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно- депресивного стану з дисомнією. Стан медикаментозної компенсації (а.с.27);
-краткої виписки з історії хвороби №57/24 ОСОБА_1 діагноз: ПТСР у вигляді тривожно-депресивного синдрому з дисомнією та антивітальними тенденціями (а.с.28-29);
-виписного епікризу №201 ОСОБА_1 від 23.05.2024 року №8685 Діагноз: стійкий різко виражений постравматичний стресовий розлад у вигляді тривожно-депресивного синдрому з дисомнією, резистентний до лікування (а.с.30-31);
-виписки з банківського рахунку позивача від 21.02.2024 року ОСОБА_1 за період з 01.10.2023 року по 21.08.2024 року усього надходжень – 325916,04 гн. (а.с.32-33).
Позивач стверджує, що стосовно вказаного у позові періоду відповідачем не нараховано та не виплачено додаткову винагороду у розмірі до 100000грн. 
Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2,3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз.2 пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв Постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану № 168" (далі - Постанова № 168).
Пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії (п. 1-2 Постанови № 168).
Як вбачається з свідоцтва про хворобу №70 від 16.04.2025 року –травма легкого ступеня.
Довідка військово-лікарської комісії у матеріалах справи відсутня.
При прийнятті рішення суд керується такими мотивами:
Аналіз норми абз. 3 пункту 1-2 Постанови № 168 дозволяє зробити висновок, що для нарахування та виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень передбачене за таких умов:
а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналізуючи зазначені норми права, суд встановив, що за період після 13.10.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні відповідно, у зв`язку захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.
Суд звертає увагу, що норми Постанови № 168 передбачають підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі 100000грн. протягом строку перебування на стаціонарному лікування лише у зв`язку із отримання тяжкого поранення (контузії, травми чи каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, а не у зв`язку із захворюванням.
Суд окремо звертає увагу, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2024 року №151 позивачу виплачено додаткову винагороду за Постановою №168, збільшену до 100000грн., за період з 14.10.2023 року по 26.10.2023 року включно (а.с.56), що позивачем не спростовано.
Відповідно до Положення №402 поранення та захворювання є відмінними поняттями. Оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюванням, а не пораненням, то вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд не встановив порушення прав позивача, на яке він покликається у позовній заяві, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», інші витрати для розподілу відсутні.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.