18.03.2026 
Єдиний унікальний № 371/234/26
провадження № 3/371/128/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Миронівка

ЄУН 371/234/26
Провадження 3/371/128/26

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , не працює

за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 966210 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП. 

За змістом протоколу ОСОБА_1 ухиляється від обов`язків щодо виховання своєї онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого остання без поважних причин була відсутня на навчанні в Миронівському академічному ліцеї №2 в період з 23 січня 2026 року до 16 лютого 2026 року.

В судовому засідання ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнала та пояснила, що вона є бабусею ОСОБА_2 . Вона не є законним піклувальником дитини, онука має батьків, проте на даний час проживає з нею. Батько дівчинки проходить військову службу в лавах ЗСУ, а мати перебуває за кордоном. Дитина категорично відмовляється навчатися. Кожного ранку вона проводжає онуку до школи, проте вона залишає школу, залишає місце проживання, може поїхати до міста Києва. На зауваження онука не реагує.

У відповідності до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність.

Склад адміністративного правопорушення - це встановлена адміністративним законодавством сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Цими ознаками є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона і відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.

Частина перша статті 184КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. 

Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суб`єктом цього адміністративного правопорушення є батьки, або особи, що їх замінюють.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

До протоколу про адміністративне правопорушення не додано докази, які підтверджують той факт, що ОСОБА_1 є особою, яка має нести відповідальність за ухилення від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітньої ОСОБА_2 

20 лютого 2026 року суддею винесено ухвалу, відповідно до якої ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області запропоновано надати необхідні для розгляду справи додаткові матеріали та копії документів належної якості. Проте на вказане рішення орган, який зібрав матеріали справи, не відреагував.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_2 має батьків, ОСОБА_1 є її бабусею, з якою вона проживає за адресою: квартира під номером АДРЕСА_1 . На час встановлення обставин правопорушення за вказаною адресою також проживав батько ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

У Сімейному кодексі України передбачено перелік осіб, що мають обов`язки щодо виховання та піклування дітей. До осіб, які замінюють батьків та мають обов`язки щодо дитини, відповідно до положень Сімейного кодексу України належать: 1) опікун; 2) піклувальник; 3) особа, що всиновила чи удочерила; 4) патронатний вихователь; 5) прийомні батьки; 6) батьки-вихователі дитячого будинку; 7) фактичний вихователь. 

Зокрема, піклувальник ? повнолітня дієздатна особа, яка перебуває переважно в сімейних, родинних відносинах із дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, що забезпечує реалізацію заходів із влаштування дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з метою забезпечення їх виховання, освіти, розвитку, захисту їх прав та інтересів (частина четверта статті 249 Сімейного кодексу України). 

Діти, позбавлені батьківського піклування – діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав; діти, відібрані у батьків без позбавлення батьківських прав; діти, у яких батьки визнані безвісно відсутніми або недієздатними; оголошені померлими; які відбувають покарання в місцях позбавлення волі; які перебувають під вартою на час слідства; яких розшукують органи Національної поліції; батьки, про яких відсутні відомості щодо їхнього місцезнаходження; батьки з тривалою хворобою, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки; діти, розлучені із сім`єю; підкинуті діти; діти, батьки яких невідомі; діти, від яких відмовились батьки; діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції; безпритульні діти (частина перша статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

ОСОБА_2 не є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування. 

Права та обов`язки баби та діда стосовно малолітніх та неповнолітніх онуків визначені статтями 257, 258, 265 СК України.

Відповідно до статтей 257, 258 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Відповідно до положення статті 265 СК України баба, дід зобов’язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Отже, чинним законодавством визначено обмежений перелік обов`язків баби та діда щодо малолітніх та неповнолітніх онуків.

Баба та дід не входять до кола суб`єктів адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальнісь за частиною першою статті 184 КУпАП України, якщо вони не є особами, які замінюють батьків. 

ОСОБА_1 , яка є бабусею неповнолітньої ОСОБА_2 , не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, оскільки не є особою, яка замінює батьків неповнолітньої онуки.

На підставі статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За умов відсутності належних і допустимих доказів належності ОСОБА_1 до суб`єкта адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. 

Керуючись статтями 247, 284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 184 КУпАП, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя     Л.О. Капшук