ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року
м. Київ

справа № 723/3982/23
провадження № 61-14405св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Віріді-Люкс»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віріді-Люкс» про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину майна 

за касаційною скаргою адвоката Паланійчука Валентина Петровича як представника ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю., Одинака О. О., 

ВСТАНОВИВ :

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухоме майно, зокрема житловий будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 308,9 кв. м, 
визначити рівними частки в спільному майні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частки житлового будинку на АДРЕСА_1 ;
припинити право власності на 1/2 частки спірного житлового будинку за ТОВ «Віріді-Люкс»;
визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки на АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, площею 0,1274 га;
припинити право власності на 1/2 частку спірної земельної ділянки за ТОВ «Віріді-Люкс».

Як на обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що 12 липня 2005 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено шлюб.

06 липня 2007 року Сторожинецький районний відділ земельних ресурсів видав ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку на підставі договору дарування.
31 серпня 2007 року отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією ДАБК Сторожинецької РДА Чернівецької області за № 61, і подружжя за спільні кошти розпочало будівництво будинку.
23 грудня 2014 року зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, подану ОСОБА_2 .
30 грудня 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 308,9 кв. м, житловою площею 120,7 кв. м, а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна № 1, криниця № 2, огорожа № 3, ворота № 4, ворота № 5, огорожа № 6, замощення І.

У травні 2021 року ОСОБА_2 померла. Однак позивачу стало відомо, що на день смерті ОСОБА_2 вже не була власником будинку і земельної ділянки, а спірне майно було зареєстроване за ТОВ «Віріді Люкс». 
ОСОБА_2 і КБ «Надра у 2007 році уклали договори поруки та іпотеки, предметом якого є спірне майно, про що позивач не знав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Сторожинецький районний суд Чернівецької області рішенням від 13 червня 2025 року позов задовольнив. Визнав спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 нерухоме майно, зокрема житловий будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 308,9 кв. м, в тому числі житловою площею 120,7 кв. м, а саме - житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна № 1, криниця № 2, огорожа № 3, ворота № 4, ворота № 4, ворота № 5, огорожа № 6, замощення І. 

Визначив частки в спільному майні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , рівними.
Визнав за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку цього житлового будинку.
Припинив право власності за ТОВ «Віріді-Люкс» на 1/2 частку житлового будинку.
Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки на АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, площею 0,1274 га.
Припинив право власності за ТОВ «Віріді-Люкс» на 1/2 частку цієї земельної ділянки.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не вправі була одноосібно укладати договір іпотеки щодо відчуження спільного майна подружжя.

Спірний будинок побудовано під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , є спільним сумісним майном, тому позивачу належить 1/2 частки. 

У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить до набувача у розмірі належної частки у праві спільної власності.

Сторожинецький районний суд Чернівецької області додатковим рішенням від 13 червня 2025 рокустягнув із ТОВ «Віріді-Люкс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 13 956,80 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 38 600,00 грн. 

Додаткове рішення мотивоване наявністю підстав для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.  

Короткий зміст постанови суду апеляційного суду
Чернівецький апеляційний суд постановою від 15 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Віріді-Люкс» задовольнив. Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року та додаткове рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2025 року скасував і ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Стягнув із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Віріді-Люкс» 20 935,20 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Апеляційний суд виходив із презумпції правомірності правочину. Позивач не оспорював договорів поруки та іпотеки від 30 листопада 2007 року, що укладені між ОСОБА_2 і ВАТ КБ «Надра», а тому ці договори є дійсними і підлягали обов`язковому виконанню.
Додаткове рішення є похідним від основного рішення, а тому воно також підлягає скасуванню.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 як представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року та залишити в силі рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 06 червня 2025 року і додаткове рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 13 червня 2025 року.

Підставою касаційного оскарження вказував те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. 

Позивачу не було відомо про укладення його дружиною ОСОБА_2 договорів поруки та іпотеки, згоди на їх укладення він не надавав. 
Відсутність нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень для розпорядження спільним майном. 

В грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «Віріді-Люкс», мотивований законністю й обґрунтованістю постанови апеляційного суду. 

Факт поділу майна між подружжям не може бути підставою для припинення іпотеки. Із моменту надання у 2007 році позивачем згоди на укладення договору іпотеки він став співіпотекодавцем. На момент звернення позивача із позовом право власності на будинок і земельну ділянку вже належало ТОВ «Віріді-Люкс», яке набуло це майно у законний спосіб ще у листопаді 2020 року. 

В суді першої інстанції було оглянуто кредитну справу, в якій міститься оригінал заяви ОСОБА_1 від 30 листопада 2007 року про надання згоди на укладення договору іпотеки. Приватний нотаріус, допитана в суді як свідок, також зазначила, що банк повідомив її про наявність відповідної заяви ОСОБА_1 . Позивач, стверджуючи, що йому не належить підпис на цій заяві, не заявляв клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи. 
Позивач обрав некоректний спосіб захисту. 

Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

01 січня 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами 
12 липня 2005 року між  ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено шлюб.

06 липня 2007 року Сторожинецький районний відділ земельних ресурсів видав ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку, на підставі договору дарування земельних ділянок від 01 серпня 2005 року, площею 0,1274 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, шо розташована у с. Годилів, кут Яблунівка, Сторожинецького району Чернівецької області.

31 серпня 2007 року отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, виданий Інспекцією ДАБК Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області за № 61.

30 листопада 2007 року між ОСОБА_2 і ВАТ КБ «Надра» укладено договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 поручається перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов`язань, що витікають з договору кредитної лінії № 2007/840-МК/312 від 30 листопада 2007 року, в тому числі: повернути до 29 листопада 2014 року кредит у сумі 250 000,00 дол. США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,4% річних; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня).

30 листопада 2007 року між ОСОБА_2 і ВАТ КБ «Надра» укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: незавершений будівництвом житловий будинок, 81 % готовності, на АДРЕСА_1 , загальною площею 311,2 кв. м, та вигрібна яма і криниця, а також земельна ділянка, яка знаходиться в с. Годилів, кут Яблунівка, площею 0,1274 га, кадастровий номер 7324582000:01:001:0797, власником яких є ОСОБА_2 

23 грудня 2014 року Управління ДАБІ у Чернівецькій області зареєструвало за № 142143570958 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, подану ОСОБА_2 .

30 грудня 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 308,9 кв. м, в тому числі житловою площею 120,7 кв. м, а саме: житловий будинок літ. «А», сараї літ. «Б, В», яма вигрібна №1, криниця № 2, огорожа № 3, ворота № 4, ворота № 5, огорожа № 6, замощення І (копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 31944631, виданого Реєстраційною службою Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 грудня 2014 року).

25 листопада 2020 року право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 зареєстровано за ТзОВ «Віріді-Люкс» (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована 02 вересня 2023 року за № 345085007).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
Відповідно до статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності 1/2 частини будинку і земельної ділянки та припинити право власності на це майно за ТОВ «Віріді-Люкс». 

Як на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_2 не вправі була одноосібно укладати договір іпотеки щодо відчуження спільного майна подружжя, а оскільки спірне майном є спільною сумісною власністю подружжя, то воно підлягає поділу та визнанню за ним права власності на частину спірного майна.

За правилами статті 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі стяттями 69, 70СК Українидружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За обставинами цієї справи ОСОБА_2 уклала із ВАТ КБ «Надра» договір поруки та договір іпотеки, предметом якого є спірні земельна ділянка і будинок, набуті у період шлюбу. 

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18).

Встановивши, що договори поруки та іпотеки від 30 листопада 2007 року, укладені між ОСОБА_2 і ВАТ КБ «Надра», позивач не оспорював, ці договори є дійсними і підлягали обов`язковому виконанню, ТОВ «Віріді-Люкс» правомірно зареєструвало право власності на спірне майно, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду з урахуванням установлених обставин справи не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові, зазначеній заявником у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги про те, що відсутність нотаріально посвідченої згоди другого з подружжя на укладення договору іпотеки позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень для розпорядження спільним майном, не спростовує висновків апеляційного суду щодо відсутності підстав для визнання права власності на спірне майно за позивачем. Заявлена обставина надає право оскаржити договір з підстав недійсності, однак із такими вимогами ОСОБА_1 до суду не звертався.

Інші аргументи касаційної скарги висновків судів не спростовують, зводяться до незгоди з недоведеністю заявлених позивачем вимог у цій справі. 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
Верховний Суд є судом права, а не судом факту, і відповідно до статті 400 ЦПК України не має повноважень самостійно встановлювати обставини справи, не встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також досліджувати докази справи, змінюючи їх оцінку. 

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін. 

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргуадвоката Паланійчука Валентина Петровича як представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко 
М. Ю. Тітов