ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/8249/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 (суддя Кармазина Т.М.) в адміністративній справі №340/8249/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не включення для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) за період роботи ОСОБА_1 на території російської федерації згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , вкладишів до неї НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) пенсії за віком, для обчислення якої врахувати суми заробітної плати (доходу), вказані у довідці АК “АЛРОСА” про доходи від 06.06.2022 р. № 1025 за періоди роботи на території російської федерації в АК “АЛРОСА” з дати призначення пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) виплату недоплачених сум пенсії.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалася на те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при призначенні пенсії до страхового стажу періодів трудової діяльності на території РФ з 07.05.1996 р. по 22.04.1999 р. у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 р. по листопад 2016 року в АК «АЛРОСА», а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області врахувати ці періоди до страхового стажу, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 року залишено без змін. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.11.2025 позивача повідомлено, що на виконання судового рішення призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів трудової діяльності на території рф з 07.05.1996 р. по 22.04.1999 р. у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 р. по листопад 2016 року в АК «АЛРОСА». При цьому, повідомлено про те, що у рішенні Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року відсутні зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 06.06.2022 р. №1025, виданої АК «АЛРОСА». Додатково повідомлено про те, що довідка про заробітну плату від 06.06.2022 р. №1025 про період роботи в АК «АЛРОСА», в матеріалах пенсійної справи відсутня. Вважає, що при обчисленні пенсії відповідачем протиправно зараховано суми заробітку (доходу) за періоди роботи позивача на території російської федерації з нульовим прибутком. Крім того, вважає, безпідставним посилання відповідача на відсутність в матеріалах пенсійної справи довідки про заробітну плату від 06.06.2022 р. №1025 про період роботи в АК «АЛРОСА», оскільки рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року встановлено, що позивачем надано до пенсійного органу належним чином заповнену трудову книжку НОМЕР_1 , якою підтверджується період роботи Позивача з 01.09.1994 р. по 22.04.1999 р. та довідки від 10.11.2021 № 12 АОЗТ «Стрий» про роботу на посаді водія 2 класу і довідки від 06.06.2022 №1025 АК «АЛРОСА» про період роботи та розмір заробітної плати, якими підтверджується стаж роботи з грудня 2007 р. по листопад 2016 р., будь-яких зауважень з боку відповідача щодо правильності заповнення трудової книжки та складення довідок в листі не зазначено. Тому, вважає, що дії відповідача щодо неперерахунку пенсії на підставі довідки №1025 від 06.06.2022 року протиправними та Головне управління зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі вказаної довідки.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що дії управління відповідають нормам чинного законодавства, отже підстави для задоволення вимог позивача відсутні.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою для уточнення розміру свого страхового стажу, та надав для зарахування до трудового стажу трудову книжку НОМЕР_1 за періоди трудової діяльності, набутих на території РФ з 07.05.1996 по 22.04 1999 у АОЗТ “Стрий” та довідки на підтвердження трудового стажу за період з грудня 2007 року по листопад 2016 року у АК “АЛРОСА”, а саме: довідку від 10 грудня 2021 року № 12 АОЗТ “Стрий” про роботу на посаді водія 2 класу; довідку від 06.06.2022 №1025 Акціонерної компанії “АЛРОСА” про період роботи та розмір заробітної плати.
Відповідачем було відмовлено позивачу в зарахуванні стажу на території РФ. Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звертався до суду з позовом та рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі №340/8046/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у врахуванні при призначенні пенсії до страхового стажу періодів трудової діяльності на території рф з 07.05.1996 р. по 22.04.1999 р. у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 р. по листопад 2016 року в АК «АЛРОСА». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області врахувати ОСОБА_1 при призначенні/перерахунку пенсії до страхового стажу періоди трудової діяльності на території РФ з 07.05.1996 р. по 22.04.1999 р. у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 р. по листопад 2016 року в АК «АЛРОСА». (а.с.8-10)
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2024 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с.11-13)
На виконання цього судового рішення позивачу призначено пенсію за віком з 17.04.2024 року з урахуванням періодів трудової діяльності на території рф з 07.05.1996 р. по 22.04.1999 р. у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 р. по листопад 2016 року в АК «АЛРОСА».
16.05.2024 позивачем подано заяву про допризначення пенсії у зв`язку з наданими додатковими документами, до якої долучено, зокрема, довідку про заробітну плату від 15.05.2025 № 12-36/250-3, видану Архівним відділом Олександрійської міської ради, за період роботи з 01.03.1987 по 30.09.1994. (а.с.69зв.-70) Подану позивачем заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, рішеннями якого від 24.05.2024 № 112750006357 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку, оскільки вказана вище довідка не підтверджена документами первинного бухгалтерського обліку. (а.с.71)
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 по справі №340/7620/24, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 16.05.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.05.2024 № 12-36/250-3, виданої архівним відділом Олександрійської міської ради.
На виконання зазначеного рішення суду, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23.04.2025 № 112750006357 позивачу проведено перерахунок пенсії з 16.05.2024 з урахуванням довідки про заробітну плату від 15.05.2024 №12-36/250-3, виданої архівним відділом Олександрійської міської ради. (а.с.76)
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою щодо перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітної плати відповідно до довідки №1025 від 06.06.2022 року, виданої АК «Алроса». До вказаної заяви позивачем було долучено довідку. (а.с.14)
Листом від 21.11.2025 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що на виконання судового рішення від 20.11.2023 по справі №340/8046/23, призначено з 17.04.2024 пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням періодів трудової діяльності на території РФ з 07.05.1996 по 22.04.1999 у АОЗТ «Стрий» та з грудня 2007 по листопад 2016 в АК «АЛРОСА». При цьому вказував, що у судовому рішенні відсутні зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №1025 від 06.06.2022 року виданої АК «Алроса». Крім того, зазначав, що довідка про заробітну плату від 06.06.2022 № 1025 за період роботи в АК “АЛРОСА” з грудня 2007 року по листопад 2016 року, в матеріалах пенсійної справи відсутня. (а.с.17)
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення та застосовуючи сталу практику Верховного суду з спірних питань, зазначає.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.
У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається в тому числі і із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України
Як встановлено судом з матеріалів справи, до страхового стажу позивача зараховано його періоди роботи у Російській Федерації, однак не врахована заробітна плата, яку отримував позивач за періоди такої роботи.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Відомості щодо трудової діяльності позивача в спірний період на території Російської Федерації містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 . Наявні відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.
В свою чергу, частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.
Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).
Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав N 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.
Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано усі документи для підтвердження стажу і заробітної плати за періоди його роботи на території іншої держави - Російської Федерації, при цьому такий стаж і заробітна плата підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.
При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, дії пенсійного органу стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до його компетенції. При цьому виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки.
Будь-яких посилань на невідповідність довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач не навів.
Відсутність у відповідача даних підприємства іншої держави про сплату ним страхових внесків для нарахування пенсії або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не може бути підставою для позбавлення особи права на зарахування стажу роботи або врахування розміру виплаченої йому заробітної плати.
В свою чергу, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Позивач як громадянин України за умови підтвердження трудового стажу наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.
Судова колегія зауважує, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Тому, відмова у включенні для обчислення пенсії сум заробітної плати (доходу) позивача за періоди його роботи у Російській Федерації з підстави, такої як неможливість проведенні перевірки довідок про заробітну плату (дохід) є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар за ймовірні порушення роботодавцем, а не працівником вимог законодавства. 
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на тому, що первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та обмін поштою з країною-агресором та неможливістю надати запит на звірку достовірності щодо страхового стажу.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів не вбачає підстав для висновку, що суд втрутився в дискреційні повноваження пенсійного фонду, оскільки за наведених обставин у відповідача існує єдиний законний варіант поведінки. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 в адміністративній справі №340/8249/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 квітня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 16 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова