17.04.2026  Справа № 363/1314/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
судді          Олійник С.В.,
за участі секретаря        Захарової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Вишгородська міська рада Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, 

встановив:

02 березня 2026 року заявник звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Просить встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло на частку в житловій квартирі АДРЕСА_1 , яке видано 28.02.1994 року Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради на підставі розпорядження (Наказу) за №58 від 21.03.1994 року та зареєстровано у книзі №20, під №830 пр.
Мотивує заяву тим, що 12 лютого 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву до державного реєстратора прав на нерухоме майно Вишгородської міської ради Київської області для проведення реєстраційних дій, а саме — внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно частки у житловій квартирі АДРЕСА_1 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло. 17 лютого 2026 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Вишгородської міської ради Київської області (№83331732) заявникам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки реєстратором під час розгляду поданих документів було виявлено розбіжності у ПІБ власників: у паспорті НОМЕР_1 , виданому 17.04.2018 року, вказано ОСОБА_3 , що суперечить даним у свідоцтві про право власності від 28.02.1994 року, виданому на підставі розпорядження №58 від 21.03.1994 року, де зазначено ОСОБА_4 . Точно так само в паспорті НОМЕР_2 , виданому 15.08.2006 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, зазначено ОСОБА_5 , що не відповідає ПІБ у свідоцтві про право власності, де вказано ОСОБА_6 . Встановлення факту необхідне для того, щоб у подальшому реєстратор зміг провести реєстраційні дії та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на частки в житловій квартирі АДРЕСА_1 .
Процесуальні дії та рішення у справі.
05 березня 2026 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
Позиція учасників процесу.
У судове засідання заявник ОСОБА_2 не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі заявника, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі заявника, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити.
У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених вимог не заперечували.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , реєстраційним номером облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 07.06.1996 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 16.07.2006 року, технічним паспортом на кв. АДРЕСА_2 , заявник ОСОБА_7 має ім`я « ОСОБА_8 ».
Згідно з паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , витягом з Єдиного державного реєстру реєстрації місця проживання від 20.04.2018 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11.05.1961 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 від 29.07.1997 року, технічним паспортом на кв. АДРЕСА_2 , заявник ОСОБА_9 має ім`я « ОСОБА_10 ».
Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 28.02.1994 року та довідкою на нерухоме майно від 02.02.2026 року, заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають ім`я « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 » відповідно.
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.04.2015 року (свідоцтво видане ОСОБА_1 на спадщину, яка складається із частки квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого Виконкомом Вишгородської міської ради 29.02.1994 року згідно з розпорядженням (наказом) від 21.03.1994 року №58 та зареєстрованої Вишгородським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за №830, право власності ОСОБА_1 на квартиру підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.
Згідно з рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій державного реєстратора прав на нерухоме майно від 17.02.2026 року №83331732, заявникам відмовлено у проведенні реєстраційних дій через розбіжності в ПІБ власників: у паспорті № НОМЕР_1 від 17.04.2018 року зазначено ОСОБА_3 , що суперечить ПІБ у свідоцтві про право власності від 28.02.1994 року, виданому згідно з розпорядженням від 21.03.1994 року №58, де вказано ОСОБА_4 . Також у паспорті НОМЕР_2 , виданому 15.08.2006 року Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області, зазначено ОСОБА_5 , що суперечить ПІБ у свідоцтві про право власності від 28.02.1994 року, виданому згідно з розпорядженням від 21.03.1994 року №58, де вказано ОСОБА_6 , що унеможливлює проведення державної реєстрації.
Застосовані норми права.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом п. 3 ч. 2 і ч. 7 ст. 19, ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (абз. 1 п. 1). При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства (абз. 1 п. 12).
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі №569/7589/17 вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Мотиви і висновки суду.
Із досліджених письмових доказів вбачається, що заявник ОСОБА_1 дійсно має ім`я « ОСОБА_8 », а заявник ОСОБА_2 — « ОСОБА_10 », проте в свідоцтві про право власності на житло від 28.02.1994 року зазначено ім`я « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_12 ». Таким чином, державний акт був виданий на ім`я заявниць ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявників має юридичне значення, оскільки це необхідно для реалізації реєстрації права власності. Суд, врахувавши надані докази, дійшов висновку, що свідоцтво про право власності від 28.02.1994 року було видано на ім`я заявників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Оскільки помилки у документах не можуть бути виправлені позасудовим шляхом, суд задовольнив заяву, визнав факт належності правовстановлюючих документів і дозволив проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що дасть змогу заявникам оформити свої майнові права.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 315, 319 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Вишгородська міська рада Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити. 
Встановити факт належності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло на частку в житловій квартирі АДРЕСА_1 , яке видано 28.02.1994 року Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради на підставі розпорядження (Наказу) за №58 від 21.03.1994 року та зареєстровано у книзі №20, під №830 пр.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд, або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Заінтересована особа: Вишгородська міська рада, ЄДРПОУ: 04054866, адреса: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, пл. Шевченка, буд. 1

Суддя      С.В. Олійник