Справа № 287/1850/25
2/287/580/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року     м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Нижника Г.П.,
з участю секретаря судового засідання Корнєйчук О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, –

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат – ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із 7/40 частин житлового будинку, розташованого в м. Олевськ. Заповіт спадкодавцем не складався.
Позивач зазначає, що є спадкоємцем другої черги за законом, оскільки є рідним братом спадкодавця. Інші спадкоємці відсутні або спадщину не прийняли.
У встановлений законом шестимісячний строк позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки вважав, що спадщина прийнята іншими спадкоємцями.
05.08.2025 він звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, однак постановою державного нотаріуса від 05.08.2025 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для її прийняття.
Вважаючи причини пропуску строку поважними, позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нижнику Г.П.
Ухвалою суду від 07.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 30.12.2025.
Ухвалою суду від 30.12.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.03.2026.
Позивача у судовому засіданні позов підтримав з мотивів, наведених у позові та просив його задовольнити. Повідомив суд, що на час смерті брата проживав за тією ж адресою, що і тепер, а саме по АДРЕСА_1 . Покійний брат також має сина, з яким він стосунки не підтримує. Вважає, що оскільки останній не звертався про прийняття спадщини, то і не претендує на спадкове майно. Єдиною причиною чому позивач своєчасно не звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини вважає незнання законодавства. 
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду. 
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).
Позивач є рідним братом спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 10-11).
До складу спадщини входить 7/40 частин житлового будинку в м. Олевськ, що підтверджується правовстановлюючими документами (а.с. 13-17).
05.08.2025 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим заведено спадкову справу (а.с. 5).
Постановою державного нотаріуса від 05.08.2025 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для її прийняття (а.с. 4).
Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1262 ЦК України рідні брати та сестри спадкодавця належать до другої черги спадкоємців за законом.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який не проживав із спадкодавцем, зобов`язаний подати заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України особа, яка не подала заяву, вважається такою, що не прийняла спадщину.
За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України суд може визначити додатковий строк лише за наявності поважних причин пропуску строку.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові № 686/5757/23 від 26.06.2024 (провадження № 14-50цс24) звернула увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є виключно ті обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що фактично унеможливлювали для спадкоємця вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
У пунктах 49-50 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду конкретизувала, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців;2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Водночас Суд чітко зазначив, що юридична необізнаність, незнання про наявність спадкового майна чи факт відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, відсутність коштів для проїзду або несприятливі погодні умови не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
Отже, єдиною підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є наявність поважних причин, тобто таких обставин, які об`єктивно та безумовно унеможливлювали вчинення спадкоємцем відповідних юридично значимих дій. Такі обставини повинні мати об`єктивний характер, існувати незалежно від суб`єктивного сприйняття спадкоємця та, з урахуванням розумності встановленого законом шестимісячного строку, тривати протягом усього цього строку або його істотної частини з такими наслідками, що унеможливлювали реалізацію права на прийняття спадщини і в решту часу.
Як убачається з позовної заяви та пояснень, наданих у судовому засіданні позивачем, причинами пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини зазначено незнання вимог законодавства.
Суд вважає, що незнання закону, помилкові припущення або бездіяльність мають суб`єктивний характер та не є поважними причинами у розумінні ст. 1272 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду.
Крім того, строк пропущено більш ніж на 17 років, що свідчить про тривалу бездіяльність позивача та відсутність об`єктивних перешкод для реалізації права на спадкування.
Доказів існування обставин, які об`єктивно унеможливлювали звернення до нотаріуса протягом встановленого строку, суду не надано.
Таким чином, позивач не довів наявності об`єктивних та непереборних обставин, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим строк для її прийняття пропущено без поважних причин.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
На підставі статей 1269-1272 ЦК України, керуючись статтями 4, 5, 10, 11, ч.1 ст. 142, 200, 206, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, –

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Олевської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Олевська міська рада, код ЄДРПОУ 04343470, адреса: м. Олевськ, вул. Володимирська, 2.

Суддя:	  	Г.  П.  Нижник