ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ Рішення 

22.01.2026 м. Ужгород Справа №907/526/24 

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.
при секретарі судового засідання – Нікулочкіній О.В., 
розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі №907/526/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області до відповідача Фізичної особи – підприємця Дутка Євгенія Володимировича, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення 1 027 109 грн безпідставно отриманих коштів (з урахуванням заяв про зміну підстав позову та про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги), 

з участю представників сторін:
позивача (заявника) – без виклику
відповідача – без виклику

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/526/24 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фізичної особи – підприємця Дутка Євгенія Володимировича, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, вул. Достоєвського Федора, будинок 5В, квартира 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58018 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 43585427) суму 1 027 109 грн (Один мільйон двадцять сім тисяч сто дев`ять гривень) безпідставно отриманих коштів, а також 15 406,64 грн (П`ятнадцять тисяч чотириста шість гривень 64 коп) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області через підсистему “Електронний суд” подала клопотання про стягнення з відповідача на користь сторони позивача суми 30 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою суду від 23.05.2025 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі №907/526/24 призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.06.2025 без виклику уповноважених представників учасників процесу, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, графіку розгляду інших справ, що перебувають у провадженні судді Пригари Л.І., та запланованого онлайн навчання судді Пригари Л.І. 
Разом з тим, супровідним листом №01-16/151/25 від 26.05.2025, у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи – підприємця Дутка Євгенія Володимировича на рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/526/24, на виконання ухвали Західного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 №907/526/24, матеріали вказаної справи скеровані до Західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 11.06.2025 зупинено провадження у справі №907/526/24 в частині вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі до завершення розгляду Західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Фізичної особи – підприємця Дутка Євгенія Володимировича на рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/526/24 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Закарпатської області.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.07.2025 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Дутка Євгенія Володимировича залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/526/24 – без змін.
Додатковою постановою Західного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина” про розподіл судових витрат задоволено частково. Присуджено до стягнення з фізичної особи-підприємця Дутка Євгенія Володимировича (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина” (код ЄДРПОУ 43585427, адреса: Україна, 58018, Чернівецька обл., місто Чернівці, вулиця Достоєвського Федора, будинок 5В, квартира 3) 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В подальшому, супровідним листом Західного апеляційного господарського суду №09-01/1901/25 від 17.11.2025 (вх. №02.3.1-02/10137/25 від 20.11.2025) матеріали справи №907/526/24 повернуті на адресу Господарського суду Закарпатської області.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 24.12.2025 провадження у справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі №907/526/24 поновлено, призначено судове засідання по розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі №907/526/24 на 22.01.2026 без виклику уповноважених представників сторін із урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист людини і основоположних свобод, графіку розгляду інших справ, що перебувають у провадженні судді Пригари Л.І., а також заплановану відпустку судді Пригари Л.І. у грудні 2025 року – січні 2026 року.
За змістом поданого суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суду у справі №907/526/24 представник позивача просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача на користь сторони позивача суми 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 
3) судом не вирішено питання про судові витрати. 
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У відповідності до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як встановлено судом, між позивачем – Товариством з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина” та адвокатським об`єднанням “Ініціаліс” було укладено Договір про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткову угоду №1 від 25.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024.
Так, при поданні позовної заяви представником позивача дотримані вимоги, передбачені ч. 8 ст. 129 ГПК України. До матеріалів справи додано копію Додаткової угоди №1 від 25.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024, копію акту приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг від 20.03.2025 та копію звіту про надання АО “Ініціаліс” правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткової угоди №1 від 25.04.2024.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з частиною 3 статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідно до ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як встановлюють положення ч. 1, 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже подання доказів щодо понесених судових витрат на професійну правничу допомогу обмежено певним строком, закінчення якого визначено проведенням судових дебатів у справі. Однак, передбачено й альтернативу цьому присічному строку – подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Проте подання доказів у такий альтернативний спосіб законодавцем пов`язано з умовою здійснення відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів у справі.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”. Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
На підтвердження понесених витрат на загальну суму 30 000 грн представником позивача подано суду копію Додаткової угоди №1 від 25.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024, копію акту приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг від 20.03.2025 та копію звіту про надання АО “Ініціаліс” правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткової угоди №1 від 25.04.2024.
Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина” (клієнтом, позивачем у справі) та адвокатським об`єднанням “Ініціаліс” (об`єднанням) було укладено Договір про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткову угоду №1 від 25.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 (далі – Додаткова угода), згідно з п. 1 якої клієнт доручає, а об`єднання зобов`язується підготувати позовну ТОВ “Моекотаксі Буковина” до фізичної особи-підприємця Дутко Євгенія Володимировича про стягнення на суму 1 027 109 грн, а також забезпечити інтереси клієнта при розгляді судом справи за даною позовною заявою, брати участь у засіданнях, готувати та подавати заяву про забезпечення позову, відповідь на відзив, заперечення, клопотання, заяви, скарги та інші процесуальні документи, необхідної належної правової допомоги.
У відповідності до п. 2 Додаткової угоди, вартість правової допомоги, що надається на підставі Договору та даної Додаткової угоди у суді першої інстанції становить 30 000 гривень.
В силу положень п. 3 Додаткової угоди, для оплати визначеної п. 2 Угоди вартості правової допомоги об`єднання надає клієнту рахунок-фактуру.
За змістом п. 4 Додаткової угоди, об`єднання протягом двох днів після винесення Господарським судом Закарпатської області рішення по суті даної справи подає клієнту звіт про надання правової допомоги з зазначенням переліку видів наданої правової допомоги.
Як визначено п. 5 Додаткової угоди, у разі відсутності заперечень з приводу наданих послуг сторони протягом 2 днів з моменту отримання клієнтом звіту про надання правової допомоги складають акт приймання-передавання наданих послуг.
Пунктом 6 Додаткової угоди передбачено, що грошові розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку, шляхом перерахування клієнтом відповідних грошових сум зі свого поточного рахунку на поточний банківський рахунок об`єднання.
Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 7 Додаткової угоди).
Як вбачається із підписаного сторонами акту приймання-передавання виконаних робіт та наданих послуг від 20.03.2025, відповідно до умов Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткової угоди №1 від 25.04.2024 до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 об`єднання надало клієнту правову допомогу (правові послуги), визначені п. 1 Додаткової угоди. Клієнт претензій до об`єднання з приводу виконання умов Договору не висловив. Правова допомога (послуги) надано вчасно, якісно та в повному обсязі. Вартість наданої об`єднанням правової допомоги (послуг) складає 30 000 гривень. 
За пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Разом із тим, відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Водночас вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь сторони позивача заявленої суми витрат на професійну правову допомогу, суд, із урахуванням фактичних обставин даної справи, бере до уваги наступне.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Застосовуючи критерій співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених як у частині 4 статті 126 ГПК України, так і в частинах 5-7 статті 129 ГПК України.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Здійснивши правовий аналіз норм статей 126 та 129 ГПК України, можна дійти висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Така позиція випливає із правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2022 у справі №922/1964/21, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, від 07.09.2022 у справі №912/1616/21, від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.
Отже під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах 5-7 статті 129 ГПК України.
Водночас таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.01.2023 у справі №908/2702/21.
Також відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15-ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15-ц).
Ті самі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі “Двойних проти України” (пункт 80), від 10.12.2009 у справі “Гімайдуліна і інших проти України” (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі “East/West Alliance Limited” проти України", від 26.02.2015 у справі “Баришевський проти України” (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір – обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22, у додаткових постановах Верховного Суду від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, та у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Господарський суд, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про часткову необґрунтованість заяви представника позивача про стягнення з відповідача суми 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи, що знайшла свій вияв у наступному.
Стосовно наведеної у звіті про надання АО “Ініціаліс” правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткової угоди №1 від 25.04.2024 послуги “вивчення наданих документів, пошук та аналіз судової практики, і формування правової позиції, підготовка доказів, написання, оформлення, подання до Господарського суду Закарпатської області позовної заяви до фізичної особи-підприємця Дутко Євгенія Володимировича про стягнення суми 1 027 109 грн”, суд відзначає, що обов`язок формування доказової бази, її підготовка та систематизація, правовий аналіз документів та здійснення розрахунку заборгованості є невід`ємною частиною складання позовної заяви, адже обов`язок позивача додати до останньої всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заявлені у справі позовні вимоги, прямо передбачений ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, а отже, витрати в цій частині відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають частково.
Безпідставним суд вважає і включення до звіту про надання АО “Ініціаліс” правової допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №598/АО від 25.04.2024 та Додаткової угоди №1 від 25.04.2024 послуг “підготовка, оформлення, подання заперечення на клопотання про витребування доказів №907/526/24”; “підготовка, оформлення, подання заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення позову №907/526/24”; “підготовка, оформлення, подання заяви про доповнення підстав №907/526/24”, оскільки останньою не обґрунтовано необхідності подання означених клопотань, у той час, як заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Відтак, надання цих послуг не було неминучим, зважаючи на вимоги процесуального закону.
Водночас позовна заява в даній справі виготовлена на 7 аркушах, 3 із яких фактично займають титульна сторінка, прохальна частина позову і зазначення додатків, доданих до позовної заяви, та переважну більшість тексту в якому складають цитування норм права; крім того, між багатьма абзацами зроблено значний інтервал, що збільшує обсяг документу. Суд вважає, що написання позовної заяви не потребувало значного обсягу часу та не вимагало особливої юридичної і технічної роботи. 
З огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст. 126, 129 ГПК України та оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених витрат, виходячи із критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги представника позивача та стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, м. Чернівці Чернівецької області витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 
Разом з тим, суд бере до уваги правовий висновок, зазначений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, відповідно до якого розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Дутка Євгенія Володимировича, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Моекотаксі Буковина”, вул. Достоєвського Федора, будинок 5В, квартира 3, м. Чернівці, Чернівецька область, 58018 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 43585427) суму 15 000 грн (П`ятнадцять тисяч гривень) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 

2. В іншій частині заявленої до стягнення суми судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

3. Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повне додаткове рішення складено та підписано 20.02.2026.

Суддя  Л.І. Пригара