ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/8364/24
Номер провадження 22-з/818/55/26

Д О ДА Т К О ВА П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року в складі судді Дяченка О.М. по справі № 953/8364/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова), третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківського квартирно-експлуатаційного управління (Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова), третя особа: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про стягнення заборгованості.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова на користь ОСОБА_1 заборгованість за спожиту військовою частиною НОМЕР_1 (Військово-медичний клінічний центр Північного регіону) електроенергію у розмірі 215 683,25 грн та судовий збір у розмірі 1725,46 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 530,48 грн.
На вказане судове рішення 26 травня 2025 року через систему «Електронний суд» КЕВ м. Харкова подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати в частині задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 травня 2025 року в частині стягнення судових витрат змінено. Зменшено суму судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 , з 18 530,48 грн до 9000,00 грн. Стягнуто з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 484,48 грн судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду. В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
16 січня 2026 року через систему “Електронний суд” представник ОСОБА_1 адвокат Ципліцький Д.О. подав клопотання, в якому просив стягнути з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн.
Клопотання мотивовано тим, що у відзиві на апеляційну скаргу та безпосередньо в судовому засіданні 15 січня 2026 року представником позивачки адвокатом Ципліцьким Д.О. було зазначено про понесення нею витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження та про необхідність їх стягнення з відповідача. Було зазначено, що докази понесення судових витрат будуть надані суду апеляційної інстанції протягом 5 днів після ухвалення рішення. У ході провадження в суді апеляційної інстанції Адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького» було виставлено ОСОБА_1 для оплати рахунок № 001246 від 01 серпня 2025 року на суму 3 000,00 грн та рахунок № 001316 від 15 січня 2026 року на суму 2 000,00 грн. Обидва рахунки були сплачені від імені та за дорученням ОСОБА_1 її дочкою ОСОБА_2 на підставі довіреності. Таким чином, за фактично надану правничу допомогу позивачка понесла витрати в загальному розмірі 5 000,00 грн.
19 січня 2026 року через систему “Електронний суд” КЕВ м. Харкова подало заперечення на вказане клопотання, в яких просило відмовити у його задоволенні. Вказало, що зазначений представником позивачки розмір судових витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. До клопотання представником позивачки не було надано опис наданих послуг за договором про надання правової допомоги.
Суд апеляційної інстанції розглядає клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України, частини 3 статті 270 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи і доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції представляв адвокат Адвокатського бюро «Дмитра Ципліцького» Ципліцький Д.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 070524 від 07 травня 2024 року та ордеру АХ № 1187573 від 13 травня 2024 року (а.с. 11 том 1, а.с. 22 том 2).
Пунктом 4.1. вказаного договору передбачено, що вартість наданих правничих послуг адвокатське бюро розраховує самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правничої допомоги виходячи із розрахунку 1 година роботи (надання правничої допомоги) – 1000,00 грн, мінімальна тарифікація – 10 хвилин (а.с. 207-211 том 1).
З рахунку № 001246 від 01 серпня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 підлягає до сплати Адвокатському бюро «Дмитра Ципліцького» до 06 серпня 2025 року 3000,00 грн за вивчення апеляційної скарги, складення та подачу відзиву на апеляційну скаргу протягом 3 годин (а.с. 79 том 2).
З рахунку № 001316 від 15 січня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 підлягає до сплати Адвокатському бюро «Дмитра Ципліцького» до 20 січня 2026 року 2000,00 грн за участь у судовому засіданні в приміщенні суду протягом 2 годин (включає дорогу до суду та час очкування судового засідання понад 45 хвилин) (а.с. 80 том 2).
Представником ОСОБА_1 за довіреністю – ОСОБА_2 сплачено за вказаними рахунками 02 серпня 2025 року 3000,00 грн та 15 січня 2026 року 2000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями та виписками по рахунку (а.с. 74-78 том 2).
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 15 січня 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Ципліцький Д.О. заявив про те, що позивачкою понесені витрати на професійну правничу допомогу, докази щодо розміру яких будуть надані у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, що підтверджується технічною фіксацією судового засідання.
Постановою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2026 року апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова задоволено частково.
16 січня 2026 року, тобто у межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивачки подав до суду клопотання про стягнення судових витрат з вищевказаними доказами щодо їх розміру.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Матеріалами справи дійсно підтверджується надання адвокатом Ципліцьким Д.О. позивачці ОСОБА_1 послуг з професійної правничої допомоги, а саме: складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у судовому засіданні апеляційного суду.
Водночас, з урахуванням складності справи, перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом лише в частині судових витрат, надання послуг з підготовки відзиву на апеляційну скаргу не потребувало від професійного адвоката таких витрат часу, які вказані в рахунку від 01 серпня 2025 року. Послуга з вивчення апеляційної скарги фактично охоплюється послугою з підготовки відзиву. Адвокат Ципліцький Д.О. брав участь в одному судовому засіданні 15 січня 2026 року, яке згідно протоколу тривало лише 20 хвилин (а.с. 55-56 том 2). Тривалість часу, витраченого ним на прибуття до суду, не зазначено і не доведено.
Враховуючи, що апеляційну скаргу КЕВ м. Харкова задоволено частково, з урахуванням обсягу та складності наданих позивачці послуг з правничої допомоги, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності та необхідності адвокатських витрат, заперечень відповідача проти розміру судових витрат, судова колегія вважає, що з КЕВ м. Харкова на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на надання правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи у розмірі 1500,00 грн.
Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (код ЄДРПОУ 07923280, адреса: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на надання правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст додаткової постанови складено 17 березня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина