Справа № 279/708/26 
номер провадження 3/279/302/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року       місто Коростень

Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Пацко О.О., за участі секретаря судового засідання Башинської Н.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,– 

В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 28.01.2026 року о 13:45 год дорога Виступовичі – Житомир – Могилів – Подільськ 130 км. +200 поблизу с. Поліське Коростенського району гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «FIAT ТIТАNО» д.н.з « НОМЕР_1 », не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив з`їзд у кювет. В наслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Медичної допомоги ніхто не потребував, чим порушив п. 12.1.ПДР вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. 
У письмових поясненнях ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав повністю та просив закрити провадження у справі за відсутності складу в його діях вказаного адміністративного правопорушення, оскільки під час проходження затяжного повороту йому на зустріч виїхав вантажний транспортний засіб (номерний знак, марку модель не запам`ятав) у зв`язку із чим, він діяв в стані крайньої необхідності, був вимушений повернути праворуч з метою уникнення лобового зіткнення із вказаним вантажним ТЗ. В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 адвокат Гула Марія Сергіївна підтримала пояснення ОСОБА_1 , також зазначила, що її підзахисний змушений був здійснити маневр через крайню необхідність, оскільки, таким чином мав уникнути зіткнення із зустрічним транспортом, також вказала на відсутність умислу в діях ОСОБА_1 .. 
Стороною захисту було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_2 в режимі відеоконференції.
Свідок ОСОБА_2 пояснив, що в момент події він та інший пасажир ОСОБА_3 , перебували в транспортному засобі, яке є службовим, в якості пасажирів. Безпосередньо він знаходився на передньому пасажирському сидінні поруч із водієм. Бачив як на затяжному повороті їм на зустріч виїхала вантажівка, не зазначаючи особливих характеристик транспортного засобу. Також вказав, що на його думку, з`їзд в кювет був єдиним засобом уникнення лобового зіткнення. На запитання чи здійснювала вантажівка обгон чи об`їзд якоїсь перешкоди, пояснив що обгону не було, оскільки не було транспортних засобів на полосі руху вантажівки, будь-яких перешкод не помітив, припускає, що виїзд на зустрічну смугу міг статись через погодні умови. На запитання: чи хто-небудь ще, окрім нього та водія ОСОБА_1 , бачили, що їм на зустріч виїхала вантажівка, чи була розмова про це з іншими учасниками дорожнього руху, які підійшли до них з метою надання допомоги, свідок вказав, що ні таких розмов ні з ким не було, і не може вказати хто б ще бачив цю ситуацію. Щодо іншого пасажира ОСОБА_3 , який перебував на задньому пасажирському сидінні, вказав, що той теж не міг бачити, що сталося.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, свідка дослідивши матеріали адміністративної справи у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП..
Зокрема, факт вчинення даного правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР 1 № 577806 від 28.01.2026 року, рапортом інспектора чергового Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 28.01.2026 року, схемою місця ДТП, фотознімками з місця події.
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому такі суддя вважає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та п.1.1 ПДР України єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється вказаними Правилами.
Доводи сторони захисту про те, що адміністративне правопорушення було вчинене в стані крайньої необхідності, що за ст.17 КУпАП є обставиною, яка виключає адміністративну відповідальність, на думку суду, не є обгрунтованими та не підтверджені доказами наданими до справи.
Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
За змістом статей 10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності.
Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода.   Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Водночас, суд оцінюючи доводи адвоката про те, що ОСОБА_1 , діяв в стані крайньої необхідності, так як на зустріч рухався інший транспортний засіб, вважає їх недоведеними, оскільки в справі відсутні докази, які б підтверджували зазначені стороною захисту обставини. Також суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_2 , оскільки він із водієм ОСОБА_1 перебувають у службових відносинах, пересувались службовим транспортним засобом, повідомлення про ДТП, згідно рапорту інспектора чергового Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області, від водія ОСОБА_1 на лінію 102 надійшло через 40 хвилин після ДТП, без зазначення причин з`їзду транспортного засобу в кювет, тобто не вказувалось, що інший транспортний вантажний засіб, порушуючи ПДР виїхав їм на зустрічну смугу. Внаслідок дорожньо транспортної події транспортний засіб «FIAT ТIТАNО» д.н.з « НОМЕР_1 » зазнав механічних пошкоджень.
Заява про адміністративне правопорушення, адвокатом Гула М.С. в інтересах ОСОБА_1 , надана Коростенському РУП ГУНП в Житомирській області 24.02.2026 року, тоді як подія сталася 28.01.2026 року, тобто майже через місяць події внаслідок якої відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення. Одже, будь-яких належних, допустимих і беззаперечних в розумінні закону доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи відсутні, в ході розгляду справи надано не було.
Таким чином, таку позицію сторони захисту суд оцінює, як спосіб захисту для уникнення відповідальності.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
З огляду на вищевикладене, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, суд вважає, що  ОСОБА_1  слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку покладено таке стягнення.
Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст 124, ст. 221, 283-284 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Штраф сплатити за наступними реквізитами: ГУК у Житомир обл/Житомир обл/21081300, код отримувача: (ЄДРПОУ) 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UА368999980313060149000006001 код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 , 665,60 гривень судового збору за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК ум. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача: (ЄДРПОУ) 379993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UА908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (подання прокурора) і може бути звернута до виконання протягом трьох місяців

Суддя      О.О.Пацко