ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/22284/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про:
- визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №104350011162 від 10.09.2025 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; 
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1993 року, з 01.09.1993 по 01.09.2025, який визначає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити з 03.09.2025 року пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позивач зазначає, що 03.09.2025 року з досягненням віку 55 років звернулася із відповідною заявою до Відповідача-1 про призначення пенсії за віком. Оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №104350011162 від 10.09.2025 року відмовлено Позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Таке рішення мотивовано наявністю у Позивача спеціального стажу 24 роки 01 місяць 12 днів, що недостатньо для призначення вказаної пенсії. 
Позивач вважає, що таке рішення Відповідача-2 є протиправним, так як Позивач має загальний страховий стаж на педагогічний роботі 32 роки, а загальний страховий стаж понад 36 років, що надає їй право на призначення спірної пенсії.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Відповідач - 1 по справі, відзив на позов в установлені строки не подав. 

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідач-2 по справі, направив суду письмові заперечення проти позову (відзив). У відзиві на позов Відповідача зазначено, що згідно поданих Позивачем документів її загальний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" станом на 11.10.2017 року становить лише 24 роки 1 місяць 12 днів, що є недостатнім для призначення та виплати такої пенсії за вислугу років згідно пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (надалі-Закон №1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
За приписами статті 55 Закону №1788-XII визначено право на пенсію за вислугу років окремих категорій працівників певних галузей народного господарства, в тому числі працівників освіти, які мають право на пенсію за вислугу років.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорта.
Судом встановлено та визнається сторонами, що саме у відповідності до правових норм статті 55 Закону №1788-XII Позивач 03.09.2025 року звернулася до територіального відділення Управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, по досягненню 55 річного віку.

Розгляд звернення Позивача за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача -2 по справі.
Судом встановлено та визнається сторонами, що за результатами розгляду такого звернення Позивача Відповідачем- 2 було прийнято оскаржуване рішення №104350011162 від 10.09.2025 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Суть спірних відносин між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача спеціального страхового стажу, необхідного на призначення права на призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII з досягненням 55 річного віку, і відповідно правомірності рішення Відповідача-2 про відмову у її призначенні.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача-2 та доводах, наведених у відзиві на позов, підставою для відмови в нарахуванні та виплаті Позивачу спірної пенсії є виключно наявність у Позивача станом на 11.10.2017 року спеціального стажу лише 24 роки 1 місяць 12 днів, що є недостатнім для призначення та виплати такої пенсії за вислугу років згідно пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Такі доводи Відповідача-2 не узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Як вже зазначалося право працівників освіти на призначення пенсії за вислугу років врегульовано правовими нормами пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII.
Суд звертає увагу, що правові норми пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII розмежовують право працівників освіти на призначення пенсії за вислугу років піся досягнення 55 річного віку та до досягнення 55 річного віку.
Так, за приписами пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII працівники освіти мають право на призначення пенсії за вислугу років після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, в тому числі з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
Приписи абзаців дванадцятого - двадцять п`ятого пункту "е" статті 55 Закону №1788-XI врегульовують особливості призначення пенсії працівникам освіти до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, тобто до досягнення 55 річного віку.

Як вже зазначалося судом та не заперечується сторонами, Позивач 03.09.2025року звернулася про призначення спірної пенсії після досягнення нею 55 річного віку. На підтвердження свого права на призначення такої пенсії Позивач, окрім іншого, долучила копію її трудової книжки.
В ході дослідження судом записів такої трудової книжки Позивача НОМЕР_2 встановлено наявність таких записів щодо трудової діяльності:
- №1 - " з 01.09.1993 року призначена вчителем біології Ясногородської середньої школи";
- №2 - "з 03.09.2001 року призначена на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Ясногородської загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів";
- №3 - " 01.09.2025 року звільнена з посади заступника директора Ясногородської гімназії Димерської селищної ради за власним бажанням".
В трудовій книжці наявні відмітки про перейменування Ясногородської загально-освітньої школи І-ІІІ ступенів на "Ясногородську загально-освітню школу І-ІІІ ступенів Димерської селищної ради" та на "Ясногородську гімназію Димерської селищної ради".

Суд враховує, що посади вчителя та заступника директора з навчально-виховної роботи загальноосвітніх закладів входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. N 909.
Зазначене дає підстави суду зробити висновок про наявність у Позивача 32 роки стажу роботи в закладах освіти, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Суд вважає безпідставними доводи представника Відповідача-2, що необхідності врахування до спірних відносин положень пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Безспірно, відповідно до вимог цього пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Разом з тим, Відповідач-2 та його представник безпідставно вважають, що вказана правова норма пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" обмежує призначення спірної пенсії наявним спеціальним страховим стажем станом на 11.10.2017 року.
Правова норма пункту 2-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не обмежує та не припиняє дію правової норми пункту "е" статті 55 Закону №1788-XII.

Таким чином, загальний страховий стаж Позивача посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", сумарно перевищує 30 років, що є підставою для призначення, нарахування та виплати пенсії за вислугу років.
Зазначене свідчить, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №104350011162 від 10.09.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є протиправним та підлягає скасуванню.

При визначенні способу судового захисту порушеного права Позивача суд враховує, що відповідно до вимог частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення особи за пенсією.
Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 01.09.1993 по 01.09.2025 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1993 року, який визначає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити з 03.09.2025 року пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При вирішенні питання про відшкодування судових витрат по даній справі суд враховує, що відповідно до вимог частини 8 статті 139 КАС України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Таким чином, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, так як спір виник внаслідок протиправного рішення вказаного суб`єкта владних повноважень. 

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, 08001, код ЄДРПОУ 22933548) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341)задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №104350011162 від 10.09.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до п."е" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.09.1993 по 01.09.2025 відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1993 року, який визначає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити з 03.09.2025 року пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

15.04.26