ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/715/26 
Пров. №3/766/1120/26 
15.04.2026 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Рябцева М.С. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з УПП в Херсонській області стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 126 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В: 
Відповідно до протоколу, 11.01.2026 року о 11.54 год. у м. Херсон, вул. Покришева, 63, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo держномер НОМЕР_2 у якого не працював правий правий показчик повроту та під час перевірки документів було встановлено, що вищевказаний водій, тимчасово обмежений у праві керування транспортним засобом рішенням Новомиргородського ВДВС № 60744258 від 28.11.2019. Своїми діями порушив п.2.1а ПДР, за що передбачена відповідальність передбачена ч.3 ст. 126 КУпАП.
Дії  ОСОБА_1  кваліфіковано особою уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 126 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, та зазначив, що погасив заборгованість в повному обсязі ще 31.12.2025 року. Просив закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 надав суду постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.01.2026 року реєстраційний номер ВП 60744258.
Вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 126 КУпАП представниками поліції була обґрунтована наступники дослідженими у судовому засіданні доказами:
-Протоколом про адміністративне правопорушення;
-Рапортом співробітників поліції;
-Постановою про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 13.12.2019 року;
-Довідкою інспектора 2 категорії відділу адміністративної практики УПП в Херсонській області ДПП від 13.01.2026 року;
-Відеоматеріалами;
Інших доказів матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Оцінюючи досліджені докази, приходжу до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У свою чергу Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява №36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20.09.2016 р.). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у вчиненні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки, за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів , які б підтвердили вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Оцінюючи конструкцію диспозиції ч. 3 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, що суб`єктивна сторона вказаного правопорушення має форму умислу, тобто особа, яка керує транспортним засобом повинна усвідомлювати факт свого обмеження у праві керування. ОСОБА_1 в судовому засідання зазначив, що був впевнений, що немає жодних обмежень в праві керування транспортними засобами та надав суду постанову про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, в якій зазначено, що станом на 31.12.2025 року, заборгованість відсутня, що робить неможливим дійти висновку про наявність умислу в діях останнього на вчинення вказаного правопорушення.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення  ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення протиправних дій суду надано не було.
За таких обставин, з урахуванням загального принципу про те, що всі сумніви щодо доведеності вини особи у вчиненні правопорушення необхідно тлумачити на її користь (ст. 62 Конституції України), суд приходить до висновку, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, що виключає можливість притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності. Отже, в діях останнього відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.3 ст. 126 КУпАП, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України має своїм наслідком закриття провадження, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23, 33, ст. 126, 247, 250-252,280,283,284КУпАП,-
постановив:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  за ч.3 ст. 126 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя	М. С. Рябцева