Справа № 346/224/26
Провадження № 2/346/1158/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

23 березня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

в складі : судді Васильковського В.В.,
за участю секретаря Максим`юк М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Тернопільського відділення державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення суми перерахованих коштів як таких, яку утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ :

І. Стислий виклад позицій сторін.

20.01.2026 року позивач звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 24.07.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 820/24 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. 27.03.2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Христиною Павлівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження зі змісту якої вбачається, що відкрито виконавче провадження №АСВП: 77632933 де ОСОБА_1 , є боржником, а Стягувачем є державний орган - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також пунктом 3 вище зазначеної постанови визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1700 гривень. Окрім цього 28.03.2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Христиною Павлівною було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження якою було накладено стягнення із боржника ОСОБА_1 у розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 255 грн. 28.03.2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Христиною Павлівною було винесено постанову про арешт коштів боржника у змісті якої зазначено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт Реєстраційний номер виконавчого провадження: 77632933 коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 18955 гривня (UAH). 31.03.2025 року старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Христиною Павлівною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у змісті якої було зазначено, що на депозитний рахунок відділу надійшли кошти достатні для повного погашення заборгованості з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державним виконавцем вчинено розпорядження на перерахування коштів в користь стягувача. У підсумку на підставі винесених виконавчих документів по виконавчому провадженню № 77632933 із мене як боржника ОСОБА_1 було стягнуто суму в розмірі 18 955 грн. 00 коп., яка складається із: 17 000 грн. - суми основного боргу, 1700 грн. - суми виконавчого збору та 255 грн. - розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Відтак, ураховуючи вище викладене, старший державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Христина Павлівна керуючись вимогами п. 9 4.1 ст. 39 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. Натомість 19 червня 2025 року Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області розглянув у спрощеному позовному проваджені адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та виніс рішення яким адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнив у повному обсязі а постанову №820/24 від 24.07.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 було притягнуто адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок - скасував і справу про адміністративне правопорушення закрив. Згодом, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення, шляхом повернення стягнутих грошових сум. 27 листопада 2025 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області залишено без розгляду дану заяву. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що Постанова № 820/24 від 24.07.2024 року винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок була скасована, вважаю що за даних обставин ІНФОРМАЦІЯ_2 та Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі Державного бюджету України мають повернути мені ( ОСОБА_1 ) стягнуті із мене кошти у розмірі 18 955 грн. 00 коп., що складаються із 17000 грн. - суми основного боргу, 1700 грн. - суми виконавчого збору та 255 грн. - розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Тому, просить стягнути на його користь з ІНФОРМАЦІЯ_1 , кошти у розмірі – 17000 грн., та з Тернопільського відділення державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, кошти у розмірі 1700 грн. сум виконавчого збору та 255 грн. – розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, та стягнути з відповідачів усі понесені судові витрати.
11.02.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 , заперечують проти такої, вважають її необгрунтованою з огляду на таке. Бюджетним законодавством передбачено спеціальний позасудовий порядок повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів. Вказують на те, що у спірному випадку ІНФОРМАЦІЯ_3 не є набувачем заявлених до стягнення коштів, а відповідно до бюджетного законодавства лише контролює надходження за кодом бюджетної класифікації 21081100 - адміністративні штрафи. Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є актом індивідуальної дії (правозастосовним актом), який стосується прав, обов`язків та інтересів визначеного у постанові суб`єкта (за обставинами справи - позивача), є обов`язковою для нього, а її дія вичерпується виконанням. Правовідносини сторін спору щодо накладення та сплати відповідного штрафу є публічно-правовими. Оскарження такої постанови як акта суб`єкта владних повноважень належить до юрисдикції адміністративного суду. З огляду на це доводи позивача про те, визнання постанови протиправною, призводить до визнання коштів, такими, що є безпідставно набутими, не можуть бути прийняті судом як помилковими. Також, зазначають, що З огляду на це доводи позивача про те, що грошові кошти сплачені позивачем, отримані відповідачем без достатньої правової підставі. З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів. Натомість, наявними у справі доказами не доведено факту недобросовісності з боку відповідача. Позивач сплатив кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) з повернення коштів, позивач добровільно сплачував кошти, а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків). При цьому позивач перераховував відповідачу кошти. Вважають, що поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною. Тому, просять відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.01.2026 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на виконанні Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 77632944, з виконання постанови № 820/24 від 27.04.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5-7).
Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2025 року, старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Х.П., відкрито виконавче провадження № 77632933, з виконання постанови № 820/24 від 27.04.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі – 17000 грн. Також, встановлено, що з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі – 1700 грн. (а.с. 8-9).
Згідно з копії постанови про арешт коштів боржника від 28.03.2025 року, старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Х.П., накладено арешт на грошові/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10-11).
Відповідно до копії постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 28.03.2025 року, старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Х.П., визначено для боржника ОСОБА_1 , розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, в сумі – 255 грн. (а.с. 12-13).
Згідно з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.03.2025 року, старшим державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чир Х.П., виконавче провадження № 77632933, з виконання постанови № 820/24 від 27.04.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі – 17000 грн. Також, встановлено, що з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі – 1700 грн., - закінчено, у зв`язку з тим, що на депозитний рахунок відділу надійшли кошти достатні для повного погашення заборгованості з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, державним виконавцем вчинено розпорядження на перерахування коштів в користь стягувача (а.с. 14-15).
Відповідно до копії платіжної інструкції № P3SC01YYQV від 28.03.2025 року, ОСОБА_1 , здійснив грошовий переказ, в сумі – 18955 грн., на банківський рахунок Тернопільського відділу ДВС ТО ЗМУ МЮ (а.с. 16).
Згідно з копією рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.06.2025 року, по справі 346/1854/25, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задоволено, постанову №820/24 від 24.07.2024 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. – скасовано та справу про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 18-25).
Відповідно до копії ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.11.2025 року, по справі 346/1854/25, заяву ОСОБА_1 , про поворот виконання рішення суду - залишено без розгляду (а.с. 29-31).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно ч.1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

V. Оцінка суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).
Після визнання протиправною та скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави. Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі №911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі №910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі №922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 109)).
З огляду встановлені обставини справи, суд вважає, що на ці правовідносини поширюються приписи статті 1212 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Оскільки, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.06.2025 року, постанова постанову №820/24 від 24.07.2024 рокубула скасована, то правові підстави накладення на позивача адміністративного штрафу відпали.
Однак суд доходить висновку, що стягнення спірної грошової суми має відбуватися на підставі норми статті 1212 ЦК України, з урахуванням наступного.
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Таким чином, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55)).
Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 5 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 38)).
Отже, те, що позивач вказав відповідачем у справі, яка фактично стосується стягнення з Державного бюджету України коштів, що утримуються там без достатньої правової підстави, певний орган державної влади, не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. У кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів..
З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.
Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, провадження № 12-36гс22.
Також у спорах про повернення помилково або надміру сплачених сум виконавчого збору спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.
При цьому, необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.
Отже, резолютивні частини рішень у зазначених спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, а спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 525, 1046, 1048, 1049, 1050, 1268, 1281-1282 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 128, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користьОСОБА_1 кошти у розмірі – 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 1700 (одна тисяча сімсот) гривень суми виконавчого збору та 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень - розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Тернопільське відділення державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ: 45000236, адреса: 46025, м. Тернопіль, вул. Острозького, буд. 14.

Суддя: 	Васильковський В. В.