Єдиний унікальний номер 142/879/25
Номер провадження 2/142/160/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України
27 лютого 2026 року с-ще Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області 
В складі:
Головуючого судді Нестерука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Курасевич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - 
В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, в якій позивач просить суд визначити місце проживання його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Чорноминської с/ради, Піщанського району, Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_2 з ним, його батьком ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 до його повноліття, витребувати із служби в справах дітей висновок про місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_1 на його користь аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня подачі позовної заяви до суду до його повноліття.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачкою по справі в них в зареєстрованому шлюбі народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Чорноминської сільської ради, Піщанського району, Вінницької області, видане 10 лютого 2011 року. 28 травня 2013 року шлюб розірвано, рішення Піщанського районного суду Вінницької області № 142/646/13. Після розірвання шлюбу син деякий період проживав то з мамою та зі мною. Останні шість років по даний час проживає зі мною в с. Чорномин і перебуває повністю на моєму утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_4 , довідкою про склад сім`ї Піщанської селищної ради від 22.10.2025 року, актом обстеження умов проживання від 28 жовтня 2025 року. У нього є всі необхідні умови та можливості для проживання сина з ним та його виховання, акт обстеження умов проживання, самодостатній, має власний заробіток. Він фізично здоровий, довідка медична довідка № 151 від 23.10.2025, за станом свого здоров`я може здійснювати догляд за сином, постійно контролює стан його здоров`я, медична довідка від 23.10.2025 року, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, медична довідка КЕП «Піщанської районної лікарні за № 298 від 21.10. 2025 року. Позитивно характеризуєься по місцю проживання, характеристика Піщанської селищної ради № 1214 від 23.10.2025 року. Його колишня дружина ОСОБА_2 більше п`яти років проживає в Німеччині. Син ОСОБА_4 навчається в 9 класі Чорннського ліцею позитивно характеризується в сферах шкільного життя та в побуті, з повагою ставиться до вчителів та дорослих, батько цікавиться шкільним життям сина, характеристика «Чорноминського ліцею» №77 від 05.11.2025 року та довідка №79 від 06.07.2025 року «Чорноминського ліцею» Із довідки від 28.10.2025 року, складеною начальником служби в справах Кочерган Ю.І з метою вивчення думки дитини щодо місця проживання дитини вбачається, що ОСОБА_4 навчається в 9 класі, бажає і надалі продовжувати навчання в 10 класі в с. Чорномин. Син спілкується із матір`ю, їздив до неї у гості. Мати неодноразово пропонувала йому проживати з нею в Німеччині, але син відмовився, так, як бажає проживати з батьком в Україні, що підтверджує своєю власноручно написаною заявою від 05.11.2025 року. Йому також стало відомо із розмови з колишньою дружиною, що вона бажає забрати сина до себе на постійне місце проживання за кордон, і з часом вона це зробить, на що він ніколи, як і син, не погодиться. За весь період проживання сина зі мною в Чономині, мати не цікавилась навчанням сина, не спілкувалась із педагогічним колективом, віддаленість її проживання не може бути причиною. Так, як син проживає з ним, то позивач бажає стягнути з відповідачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до його повноліття. Йому невідомі доходи відповідачки, вважає що розмір аліментів має бути в розмірі 1/4 всіх видів її доходів. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07 листопада 2025 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 07 листопада 2025 року було направлено запит до Роздільнянської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 
20 листопада 2025 року на адресу суду від ЦНАП Роздільнянської міської ради надійшла відповідь за вих. № 601 від 20 листопада 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року у даній справі було відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Піщанської селищної ради Вінницької області про визначення місця проживання дитини та відкрито провадження в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено судове засідання.
В судове засідання 27 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гордаш Н.М. не з`явились, проте від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання, в якому просила розгляд справи проводити без їхньої з позивачем участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_2 в жодне судове засідання по даній справі не з`явилась, та на адресу суду повернулись конверти поштових відправлень, в яких відповідачу з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № R067048948356, № R067066833604 та № R067092392586 за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання відповідача було направлено повістки про виклик до суду в судові засідання призначені на 23 грудня 2025 року, 28 січня 2026 року та на 27 лютого 2026 року з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення по причині відсудності адресата за вказаною адресою. 
При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в жодне судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. 
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. 
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.
На підставі наданих суду доказів встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 29 серпня 2010 року, який було розірвано рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 28 травня 2013 року що підтверджується його копією (а.с. 9 - 10)
Під час перебування в шлюбі в сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області 10 лютого 2011 року (а.с.8)
Згідно витягів з реєстру територіальної громади №2025/014762039 від 08.10.2025 р. та № 2025/014890623 від 10.10.2025 р. зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_4 є АДРЕСА_3 . (а.с. 6, 7)
Відповідно до довідки про склад сім`ї Піщанської селищної ради Вінницької області № 1213 від 22 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та до складу його сім`ї входить син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12)
Спільне проживання позивача із сином також підтверджується актом обстеження умов проживання складеного начальником служби у справах дітей Піщанської селищної ради Кочерган Ю.І, фахівцем із соціальної роботи ЦНСП Ущаповською В.М., та старшим інспектором Бандурівською С.С. 28 жовтня 2025 року, довідкою та характеристикою КЗ "Чорноминський ліцей" (а.с. 11, 19, 17)
Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Положеннями ч.1 - ч. 3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).
Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що відповідач не заперечував проти свого обов`язку щодо утримання сина, який проживає окремо, суд вважає, що відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини.
Ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає, що розмір аліментів у 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку є справедливим і обґрунтованим, оскільки така частка від заробітку відповідача є мінімальною часткою на утримання однієї дитини, буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам Закону.
При цьому суд звертає увагу, що виховання дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.
На матір ОСОБА_2 покладено однаковий з позивачем ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини сина ОСОБА_4 , який проживає разом із батьком.
Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе. Дитині має забезпечуватися такий захист, який є необхідним для її благополуччя.
Під інтересами дитини необхідно розуміти збереження здоров`я дитини, нормального психічного та фізичного розвитку, виховання в дитині якостей, необхідних суспільству. Визначення інтересів дитини охоплює також необхідні матеріальні, побутові умови життя дитини.
Оскільки неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом із батьком, витрати на харчування, одяг, навчання, відпочинок, розвиток, тощо, несе позивач, що не спростовано в свою чергу відповідачем.
Керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази в їх сукупності, враховуючи майновий стан як відповідача, так і позивача, які є працездатними як за віком, так і за станом здоров`я, оскільки зворотнього під час судового розгляду не доведено, беручи до уваги підтверджену матеріальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд погоджується із визначеним позивачем способом стягнення аліментів в частці від заробітку відповідача щомісячно, та виходячи при цьому із принципу розумності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб.
Аліменти в даному розмірі суд вважає необхідними та достатніми для забезпечення мінімальних потреб дитини з боку матері, аліменти в даному розмірі є співмірними з майновим станом відповідача, їх сплата не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, а період на який стягуються аліменти відповідає вимогам ч. 3 ст. 183 СК України.
В частині 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах простягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Виходячи із положень ст.ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», згідно яких позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача у дохід держави судового збору в сумі 1211 гривень 20 копійок, яка підлягала сплаті на день звернення до суду із вказаним позовом.
Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, на підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України, суд, -
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня зверненян до суду - 07 листопада 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів, відповідно до ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.
Копію рішення направити учасникам справи.
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання копію заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя: