Справа №588/190/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Огієнко О. О.	
Номер провадження 33/816/1104/26 	Суддя-доповідач Косолап М. М. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Косолап М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – адвоката Тризни Є.М. на постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 06.03.2026, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, 
у с т а н о в и л а:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Постановою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 06.03.2026  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. у дохід держави.
Судом установлено, що  ОСОБА_1 30.01.2026 о 20 год. 11 хв. у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 24 керував транспортним засобом «Мерседес Бенз Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 чи у медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
13.03.2026 захисник Тризна Є.М. звернувся з апеляційною скаргою і просив скасувати постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 06.03.2026 та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що обставини справи не відповідають висновкам судді першої інстанції, порушено норми матеріального та процесуального права.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом, оскільки не є самостійним беззаперечним доказом, обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи.
В матеріалах справи відсутні докази факту керування транспортним засобом, ОСОБА_1 мав право відмовитися від проходження огляду, а його обвинувачення за ч.1 ст.130 КУпАП ґрунтується на припущеннях.
Жодних переконливих, чітко сформульованих доказів в справі не має.
Позиція учасників апеляційного розгляду.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник Тризна Є.М. у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, про причини свого неприбуття суд не повідомили, що відповідно до частини 6 статті 294 КУпАП не перешкоджає розгляду справи.
Від захисника Тризни Є.М. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність ОСОБА_1 .
Мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду дійшла наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (частина 2 статті 251 КУпАП).
Висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП ґрунтується на фактичних даних досліджених доказів: 
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 579551 від 30.01.2026, який за змістом відповідає вимогам статті 256 КУпАП і сумнівів не викликає, містить обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с. 2);
- рапорту помічника чергового ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області від 30.01.2026, в якому викладені обставини про зупинення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (а.с. 3);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30.01.2026 (а.с. 5);
- відеозапису з нагрудної камери поліцейського, які містять фактичні дані про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову останнього від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с. 8).
На підставі вказаних доказів, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного рішення, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшов висновку, що ОСОБА_1 30.01.2026 о 20 год. 11 хв. у м. Тростянець по вул. Благовіщенська, 24 керував транспортним засобом «Мерседес Бенз Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 чи у медичному закладі КНП «Тростянецька міська лікарня» відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Частина 1 статті 130 КУпАП, зокрема, передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до Закону України «Про дорожній рух» єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху).
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, законодавством не тільки не передбачено права водія відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, а й встановлено обов`язок для водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
Щодо факту керування транспортним засобом.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом спростовуються сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених судом.
На досліджених відеозаписах, які долученні до протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП, зафіксовано, що працівники поліції під`їзжають до транспортного засобу, який припаркований на парковці магазину, в транспортному засобі перебуває лише ОСОБА_2 , який повідомляє, що не може вийти з машини, бо замерзли двері. На початку спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом. Зокрема, на запитання працівників поліції «а звідки ви їдете?» він відповів: «з Ніцахи», «я тут паркую машину, далі нікуди нею не їду», чим фактично підтвердив, що безпосередньо керував транспортним засобом.
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_3 на початку спілкування просив працівників поліції складати щодо нього будь-який протокол, окрім протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто фактично визнавав сам факт керування, намагаючись уникнути відповідальності саме за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП. Лише після того, як працівники поліції роз`яснили неможливість уникнення складання відповідного протоколу та законність вимоги пройти огляд відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 змінив свою позицію та почав стверджувати, що транспортним засобом не керував, перебував на пасажирському сидінні. 
Апеляційний суд розцінює таку зміну пояснень як обрану лінію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Оскільки факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом знайшов своє підтвердження, вимога працівників поліції щодо проходження огляду була законною, а відмова останнього від проходження такого огляду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Щодо протоколу про адміністративне правопорушення.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не є доказом, оскільки відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя суду першої інстанції розглянула справу на підставі доказів зібраних особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, надавши їм відповідну оцінку, визнавши їх достатніми у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_1 вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись статтею 294 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Тростянецького районного суду Сумської області від 06.03.2025 відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Тризни Є.М. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Косолап М. М.