760/4663/25

СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., за участю: секретаря Губар Ю.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Свірєпової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» про визнання недійсним договору поруки,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив визнати недійсним договір поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ФК «Сіті Голд».
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 20 серпня 2008 року між ВАТ Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №03-08/Ип/41, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позивачем укладено іпотечний договір, за яким ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , та укладено два договори поруки, а саме: один укладено з ОСОБА_3 , другий з ОСОБА_4 , за якими поручителі зобов`язуються перед ПАТ Банк «Фінанси і Кредит» відповідати у повному обсязі за виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. 
Зауважує, що за два роки з 2008 по 2010 роки боржником сплачено 44000 дол США із загальної суми кредиту 115000 дол США. Після економічної кризи у 2008 році позивач не мав фінансової можливості виконати договірні зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість. Рішенням суду стягнуто з позивача 1003894,01 грн. 
03.04.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» укладено договір №14 про відступлення права вимоги за кредитним договором. 15.08.2019 без відома боржника між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «Сіті Голд» укладено договір поруки №15/08п, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед ТОВ «ФК «Арагон» за виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором частково, обмежується сумою 350000,00 грн. 
Відтак, договір поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, укладений між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ФК «Сіті Голд» є недійсним з моменту його укладення, адже позивач не має жодного відношення до ТОВ та його найманих працівників, також відсутні докази здійснення оплати в розмірі 300000,00 грн належному кредитору за договором поруки. Тобто, договір поруки укладено не на реальне настання правових наслідків (а.с.4-37).
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с.57).
15.05.2025 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача ТОВ «ФК «Сіті Голд» просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що 15 серпня 2019 року між ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ФК «Сіті Голд» укладено договір поруки №15/08п, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором №03-08-Ип/41 від 20 серпня 2008 року частково, відповідальність поручителя обмежується сплатою суми у розмірі 350000,00 грн. 
При укладенні договору поруки сторонами дотримано загальні засади цивільного законодавства, а також вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочинів, зокрема: між сторонами правочину досягнута згода з усіх істотних умов, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх волі, правочин вчинено у встановленій законом формі та спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків та реальних правових наслідків, зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та не порушує права або інтереси боржника ОСОБА_1 , оскільки внаслідок укладення правочину обсяг його майнових зобов`язань не змінився. 
ТОВ «ФК «Сіті Голд» як поручитель частково погасив заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором у розмірі 350000,00 грн. Крім того, у вересні 2020 року ТОВ «ФК «Сіті Голд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ТОВ «Траєкторія» про стягнення грошових коштів, рішенням суду позов задоволено частково. 
Також представник відповідача зазначає про відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості для визнання недійсними правочину, який оскаржується, що є підставою для відмови у позові. Крім цього, визнання правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав та інтерсів позивача, який не є стороною правочину. Відсутність згоди боржника не порушує умови дійсності оспорюваного договору поруки (а.с.84-124).
03.06.2025 до суду надійшла заява представника відповідача ТОВ «ФК «Сіті Голд» про застосування строку позовної давності (а.с.127-145).
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року розпочато підготовче судове засідання, задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідка (а.с.148-150).
05.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання представника відповідача ТОВ «ФК «Сіті Голд» про долучення доказів (а.с.153-161).
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.162-163).
У судовому засіданні 03 листопада 2025 року приведено до присяги та допитано свідка ОСОБА_4 .
У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково звернув увагу, що оспорюваний договір поруки укладено без відома позивача, що порушує права позивача.
Позивач у судовому засіданні підтримав позицію свого представника.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Сіті Голд» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову через необґрунтованість позовних вимог. Зауважив, що укладений договір поруки ніяким чином не порушує права позивача, оскільки внаслідок укладення правочину обсяг його майнових зобов`язань не змінився. Оспорюваний договір поруки є реальним та спрямований на настання юридичних наслідків. Також просив застосувати строк позовної давності.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Арагон» у судове засідання не з`явився, попередньо надсилав заяву про розгляд справи за його відсутності, також просив відмовити у задоволенні позову через безпідставність та необґрунтованість. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, 20 серпня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №03-08-Ип/41, предметом якого є те, що банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 115000 дол США з оплатою по процентній ставці 12,5 процентів річних (а.с.17-20, 44-48).
Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 1003894,01 грн (а.с.21-23, 49-50).
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 04 липня 2011 року змінено в частині визначення порядку стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 р. в сумі 1003894,01 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20.08.2008 р. в сумі 1003894,01 грн. 01 коп. В решті рішення суду залишено без змін (а.с.24-28).
03.04.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» укладено договір №14 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальника та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти в сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.29-31, 51-52).
15.08.2019 між ТОВ «ФК «Арагон» (кредитор) та ТОВ «ФК «Сіті Голд» (поручитель) укладено договір поруки №15/08п, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, за виконання ОСОБА_1 (позичальник) своїх зобов`язань, що виникли за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20 серпня 2008 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 ТОВ «ФК «Арагон» є кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №03-08-Ип/41 від 20 серпня 2008 року відповідно до договору №14 відступлення прав вимоги від 03 квітня 2019 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Арагон» (а.с.134-136).
Відповідно до п.п.2.1., 2.2. договору поруки, поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором частково. Відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми у розмірі 350000,00 грн. У випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, поручитель несе відповідальність перед кредитором як солідарний боржник. В будь-якому випадку розмір відповідальності поручителя не повинен перевищувати розміру забезпечення зобов`язання, визначеного у п.2.1. цього договору (а.с.134).
Пунктом 3.2. договору поруки визначено, кредитор і поручитель підтверджують, що укладення та виконання даного договору не суперечить нормам чинного в Україні законодавства, у відповідності з яким здійснюється господарська діяльність сторін, а також не суперечить цілям їх діяльності, положенням статутів та інших внутрішніх актів сторін (а.с.134).
Пунктом 4.3. договору поруки визначено, що поручитель протягом 15-ти банківських днів, наступних за днем отримання від кредитора передбаченого у п.4.1. даного договору повідомлення, зобов`язується перерахувати на поточний рахунок кредитора суму, визначену останнім у розрахунку заборгованості позичальника, але не більше суми встановленої у п.2.1. цього договору (а.с.135).
13.12.2019 ТОВ «ФК «Арагон» звернулось до ТОВ «ФК «Сіті Голд» із вимогою №13/12-1, відповідно до якої, враховуючи грубе порушення ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, вимагає протягом 15 банківських днів частково сплатити заборгованість у розмірі 350000,00 грн (а.с.37).
21.12.2019 ТОВ «ФК «Сіті Голд» перерахувало ТОВ «ФК «Арагон» грошові кошти у розмірі 50000,00 грн із призначенням платежу: погашення заборгованості зг. дог. поруки №15/08п від 15/08/2019 за ОСОБА_1 , що підтверджується копією платіжного доручення №228 (а.с.35, 115) та 29.12.2019 грошові кошти у розмірі 300000,00 грн із призначенням платежу: погашення заборгованості зг. дог. поруки №15/08п від 15/08/2019 за ОСОБА_1 , відповідно до копії платіжного доручення №215 (а.с.36, 116). 
06.08.2020 ТОВ «ФК «Сіті Голд» звернулось до ОСОБА_1 із повідомленням-вимогою №06/08-2, відповідно до якого на виконання вимог ТОВ «ФК «Арагон» та приписів договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року, поручителем були сплачені грошові кошти у розмірі 350000,00 грн у якості часткового погашення заборгованості позичальника ОСОБА_1 , таким чином відповідно до п.4.6. договору поруки №15/08п від 15 серпня 2019 року ТОВ «ФК «Сіті Голд» є кредитором згідно із кредитним договором. Відтак, вимагає невідкладно сплатити заборгованість у розмірі 350000,00 грн (а.с.137).
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ ГОЛД» грошові кошти у розмірі 350000,00 грн та судовий збір у розмірі 5250,00 грн. В іншій частині позову відмовлено (а.с.99-106).
На підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва призваним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. відкрито ВП НОМЕР_1 постановою від 06 лютого 2024 року (а.с.113-114).
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про зобов`язання вчинити дії (а.с.107-112).
Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
У ст.554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Отже, за своєю правовою договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови його існування, відтак у поручителя не виникає власних зобов`язань перед кредитором, він несе виключно солідарну відповідальність за неналежне виконання боржником своїх зобов`язань.
Згідно із ч.1 ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме:
- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;
- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;
- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;
- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;
- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення.
Згідно з приписами ст.ст.553, 554 ЦК договір поруки укладається кредитором і поручителем за зобов`язанням, яке забезпечується договором поруки. Що ж стосується боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов`язанні, забезпеченому порукою. Обов`язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно, відсутність зазначеної згоди не порушує й умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/174/17 від 08 серпня 2018 року).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) (ст.215 ЦК України).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі №6-95цс13, виходячи з того, що відповідно до статті Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права сторони та у чому саме полягає порушення цих прав.
Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.202, ч.3 ст.203 ЦК України, головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.
Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (ст.ст.12, 81 ЦПК України).
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення оспорюваним договором поруки його законних прав та інтересів, як і не надано доказів недодержання сторонами договору поруки в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України.
Щодо строків позовної давності. Відповідно до положень ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи, що оспорюваний договір поруки укладено 15 серпня 2019 року, а позивач звернувся до суду із позовом у лютому 2025 року під час дії правового режиму воєнного стану, відтак позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\2003).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі викладеного, позов задоволенню не підлягає у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю вимог.
Керуючись ст.ст.4, 7, 8, 12, 13, 76 - 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» про визнання недійсним договору поруки - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вікторія КИЦЮК