ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2708/25  Номер провадження 22-ц/814/1682/26	Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами приватного виконавця Лукмасло Тетяни Юріївни і ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 грудня 2025 року (час ухвалення судового рішення з 15:10:56 (18 грудня 2025) до 09:35 (19 грудня 2025); дата виготовлення повного текста судового рішення – 19 грудня 2025) у справі за скаргою  ОСОБА_1 на постанову та дії приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною скаргою, просила з урахуванням зміни вимог, ухвалити рішення, яким: 
визнати незаконною, неправомірною та протиправною постанову приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни від 23.05.2025 року про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, а фактично про накладення арешту на пенсію, яка знаходяться на поточному рахунку в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», реквізити якого маються на банківській картці: Ощадбанк НОМЕР_1 далі 07/27 далі 26204000326688 далі 16/000, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження ВП № 78168410 в період воєнного часу;
визнати незаконним, неправомірним та протиправним згідно постанови приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 (арешт та списання), яка знаходяться на поточному рахунку в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», реквізити якого маються на банківській картці: Ощадбанк НОМЕР_1 далі 07/27 далі 26204000326688 далі 16/000, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в період воєнного стану в рамках виконавчого провадження ВП № 78168410;
скасувати незаконну, неправомірну та протиправну постанову приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяни Юріївни від 23.05.2025 року в частині накладання арешту на грошові кошти, що розміщенні на рахунку для зарахування пенсії на поточному рахунку в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», реквізити якого маються на банківській картці: Ощадбанк НОМЕР_1 далі 07/27 далі 26204000326688 далі 16/000, відкритому на ім`я ОСОБА_1 в період воєнного стану в рамках виконавчого провадження ВП № 78168410;
у випадку можливого заявлення суб`єктом оскарження з будь-яких підстав про пропуск строку для оскарження та якщо суд прийде до висновку про пропуск вказаного строку, поновити його на підставі зазначених в скарзі обставин;
зобов`язати приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Тетяну Юріївну поновити порушене право ОСОБА_1 на пенсію в період дії воєнного стану шляхом повернення незаконно та неправомірно стягнутої пенсії в сумі 5 295,86 грн.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 23 травня 2025 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №78168410 з примусового виконання судового наказу від 25 березня 2025 року у справі № 524/2708/25 за заявою Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості станом за період з 01.11.2022 року по 31.12.2024 року у загальному розмірі 14 802,59 грн, судового збору у розмірі 302,80 грн.
Цього ж дня постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. у ВП №78168410 накладено арешт на грошові кошти.
16 червня 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» списав на вимогу виконавця кошти з її рахунку, а саме пенсію.
Стягнення коштів та арешт рахунку унеможливлює отримання нею пенсії, порушує її право на належне існування та лікування.
Вважала, що накладення арешту на всю призначену та належну їй пенсію в воєнний час є незаконним та неправомірним з огляду на приписи розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» (1404-VIII), згідно яких припинено звернення стягнення на пенсію, стипендію, крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 грудня 2025 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Знятий арешт з грошових коштів, що надходять на здійснення призначених Пенсійним Фондом України пенсійних виплат ОСОБА_1 та які знаходяться на картковому банківському рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , на який надходять призначені Пенсійним Фондом України пенсійні виплати ОСОБА_1 .
В решті вимог скарги відмовлено.

Приватний виконавець Лукмасло Т.Ю. в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця не покладений обов?язок з?ясовувати цільове призначення коштів, які надходять на рахунок, належний боржнику і на який накладається арешт, натомість саме на банк відповідно до ст.59 Закону покладений обов?язок повідомити виконавця про цільове призначення коштів та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання.
У постанові про арешт коштів боржника, яка оскаржується, відсутня указівка про накладення арешту на заробітну плату чи пенсію боржника.
Наголошується, що законом не визначене таке поняття як «пенсійний рахунок» чи «рахунок для виплати пенсії», у межах виконавчого провадження накладений арешт на кошти, що обліковуються (надходять) на поточному рахунку у банку, що належить боржниці (скаржниці).
З посиланням на висновки Верховного Суду у конкретних справах стверджується, що зняття арешту з рахунку, на який можуть надходити не тільки пенсійні виплати, але й інші кошти, щодо яких відсутня заборона на стягнення, суперечить основним засадам виконавчого провадження. 

ОСОБА_2 , представник за довіреністю АТ «Державний ощадний банк України», просить ухвалити рішення у справі з урахуванням норм чинного законодавства і викладених у відзиві доводів.
Звертається увага на подані у справу докази, згідно яких ОСОБА_1 через електронну пошту 16 червня 2025 року, тобто за день до видання виконавцем платіжної інструкції про списання коштів (17 червня 2025) і за два дні до проведення банком операції зі списання коштів (18 червня 2025 року), повідомляла виконавця про те, що на вказаному рахунку обліковуються пенсійні виплати.
У відзиві наведені дані про обставини відкриття і вид рахунку (поточний рахунок), належний ОСОБА_1 , і з посиланням на норми ЦК України і ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» стверджується, що надходження на такий рахунок коштів від Пенсійного фонду України не змінює тип (вид) рахунку і не виключає можливість надходження на такий рахунок коштів іншого цільового призначення (власні кошти клієнта, кошти від будь-яких інших осіб, тощо). Отже, рахунок, на який накладений арешт виконавцем, не належить до переліку рахунків із спеціальним чи обмеженим режимом використання.
Зазначається, що постанова виконавця не містила будь-яких застережень чи виключень щодо характеру (цільового призначення) коштів, на які накладений арешт, тому банк правомірно виконав платіжну інструкцію і списав кошти, які надійшли на рахунок скаржниці. 
З посиланням на обставини справи і норми ЗУ «Про виконавче провадження» стверджується, що Банк не є учасником цього конкретного виконавчого провадження, не має власного інтересу у цій справі, а судове рішення у цьому спорі не може вплинути на права та/чи обов?язки Банку. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, задовольнити подану нею скаргу у повному обсязі.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги наведені такі доводи.
Суд порушив вимоги ст.5, ст.10, ст.13, ст.89, ст.263, ст.451 ЦПК України. 
Суд вийшов за межі заявлених вимог, оскільки вимога про зняття арешту з грошових коштів з цільовим призначенням – пенсійні виплати, не заявлялася, відповідно порушив приписи ст.451 ЦПК України, якою чітко визначені наслідки розгляду скарги на дії (бездіяльність) виконавця. Як наслідок суд не захистив порушене право скаржниці, яка внаслідок неправомірних рішень виконавця була позбавлена засобів до існування (пенсії).
Суд, обгрунтовуючи свої висновки, послався на нерелевантну судову практику, проігнорувавши визначені Верховним Судом критерії подібності обставин справи і спірних правовідносин.
В апеляційній скарзі детально проаналізовані обставини справ і відповідні правовідносини у постановах Верховного Суду, на висновки у яких послався суд першої інстанції.
В апеляційній скарзі зроблене посилання на низку постанов Верховного Суду, у яких викладені висновки щодо правильного застосування судами положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
В апеляційній скарзі процитовані (неодноразово) висновки Верховного Суду у конкретних справах, які, на переконання скаржниці, мають бути враховані при вирішенні цього спору з огляду на подібність фактичних обставин і спірних правовідносин.

У відзиві виконавець Лукмасло Т.Ю, повторно навівши доводи своєї апеляційної скарги на ухвалу суду, стверджує про необгрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 
ОСОБА_2 , представник за довіреністю АТ «Державний ощадний банк України», просить ухвалити рішення у справі з урахуванням норм чинного законодавства, повторно виклавши доводи відзиву на апеляційну скаргу виконавця Лукмасло Т.Ю.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2025 року суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука у справі за № 524/2708/25 видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість станом на 17.02.2025 року, за період з 01.11.2022 року по 31.12.2024 року включно, у загальному розмірі 14 802,59 грн, в тому числі: заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії у розмірі 13 735,71 грн; плату за абонентське обслуговування в розмірі 1 066,88 грн, та судовий збір у розмірі 302,80 грн.
Копію судового наказу заявник-боржник ОСОБА_1 отримала 14 квітня 2025 року та заяву про скасування судового наказу до суду не подавала.
Судовий наказ від 25 березня 2025 року набрав чинності 06 травня 2025 року.
Представник стягувача - Полтавського обласного КВПТГ «Полтаватеплоенерго», Шишко Л.І. подала заяву про примусове виконання судового наказу 22 травня 2025 року приватному виконавцю Виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю., яка 23 травня 2025 року винесла постанови про відкриття виконавчого провадження № 78168410 (далі – ВП) на виконання судового наказу № 524/2708/25, визначення та стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.
Цього ж дня, 23.05.2025 року, приватний виконавець Лукмасло Т.Ю. винесла постанову про арешт коштів боржника, якою наклала арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 17104,93 грн.
Надані приватним виконавцем копії матеріалів ВП містять копії супроводжуючих листів про направлення копій постанов боржнику, однак не містять доказів щодо їх вручення.
Заявник ОСОБА_1 зазначає, що саме 16 червня 2025 року дізналася про блокування її банківської картки АТ «Державний ощадний банк України».
Як вбачається із наданих заявником ОСОБА_1 копій документів отриманих від АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 190-201) та письмових пояснень представника заінтересованої особи АТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2 , Саливон С.О. звернулася до АТ «Державний ощадний банк України» із заявою про відкриття карткового рахунку з метою отримання призначеної органом Пенсійного Фонду України пенсії, заявник отримує пенсійні виплати з Пенсійного Фонду України на картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що рахунок боржника, на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком, який використовується для отримання соціальних (пенсійних) виплат та який не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.
У разі накладення арешту на рахунок, на який зараховуються лише соціальні виплати, на такі виплати не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих отримання соціальних виплат на такий рахунок.
Банк, в якому арештовано кошти боржника, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомив приватного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову державного виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку, а приватний виконавець не вжила відповідні заходи щодо перевірки статусу та мети відкритого карткового банківського рахунку, та не прореагувала на відповідну інформацію на звернення заявника, так і у ході розгляду даної скарги.
Внаслідок спірного обтяження заявник без законних підстав обмежена у розпорядженні грошовими коштами на рахунку для отримання пенсійних грошових виплат, на які за законом не може бути накладений арешт у виконавчому провадженні, а тому порушене право ОСОБА_1 стосовно спірного обтяження підлягає поновленню.
Суд не має права зобов`язувати державного, а за даних обставин – приватного, виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним/приватним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд не вправі перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції державного/приватного виконавця вказуючи на те, яке саме рішення він має прийняти, а відтак у даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для заборони накладати арешт на банківський рахунок ОСОБА_1 , на який надходять пенсійні виплати від Пенсійного Фонду України. Державний та/або приватний виконавець зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії щодо примусового виконання рішень в силу закону, а не внаслідок його зобов`язання судом.
Суд констатував, що приватний виконавець не ухвалювала в межах ВП постанову про звернення стягнення на пенсійні виплати ОСОБА_1 у відповідних розмірах.
Вимоги скарги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині необхідності зняття арешту з грошових коштів, що надходять для здійснення пенсійних виплат та які знаходяться на картковому банківському рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , на який надходять призначені Пенсійним Фондом України пенсійні виплати заявнику-боржнику ОСОБА_1 .

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
На переконання апеляційного суду судове рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону у повній мірі.
Зокрема, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про незаконність накладення арешту на рахунок боржниці, де обліковуються пенсійні кошти, проте ухилився від оцінки дій приватного виконавця (ч.2 ст.451 ЦПК України) і ухвалив рішення поза межами заявлених вимог.
При вирішенні цього спору апеляційний суд керується таким розумінням правового регулювання спірних правовідносин.
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, у якому зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
На підставі Закону України від 11 квітня 2023 року № 3048-ІХ, який набрав чинності 06 травня 2023 року, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції, зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).
Отже, тимчасове обмеження щодо звернення стягнення стосується пенсії та стипендії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року (справа № 756/8815/20) викладені такі висновки: 
«…державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей зазначити про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. 
…
… у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника, що знаходяться на його рахунку та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».
За змістом наведених висновків виконавець не тільки має право, але і зобов?язаний виявити правову природу (цільове призначення) коштів, на які накладається арешт.
У постанові Верховного Суду від 29 січня 2025 року (справа № 279/809/24) зазначено таке.
«Зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.
Для боржника надання вказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку із накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною, встановленою законом.»
Наданими у справу доказами підтверджено, що банк, достовірно знаючи про цільове призначення коштів, які надійшли на рахунок боржниці, не виконав свого обов?язку, передбаченого законом – не повернув виконавцю платіжну інструкцію; виконавець попри отримане від боржниці повідомлення про цільове призначення коштів, які надходять на арештований рахунок (а.с.171), не вчинив передбачених законом дій для відновлення прав боржниці.
«Проте неповідомлення банківською установою виконавця про наявність заборон чи перешкод у накладенні відповідного арешту, не спростовують передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку виконавця скасувати арешт після отримання ним, зокрема і від боржника, документального підтвердження, що відповідний рахунок має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.» (див. Постанову ВС від 15 жовтня 2025 року у справі № 175/17354/24).
Враховуючи встановлене у межах розгляду цієї справи слід визнати обгрунтованими доводи скаржниці про те, що постанова виконавця від 23 травня 2025 року є незаконною. 
З огляду на встановлені у справі обставини, зміст змінених вимог скаржниці у контексті приписів ч.2 ст.451 ЦПК України з урахуванням повідомлення скаржницею в апеляційній скарзі про скасування виконавцем оскаржуваної постанови належним і ефективним способом захисту порушеного права є: визнання незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. щодо накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , на який надходять призначені Пенсійним Фондом України пенсійні виплати ОСОБА_1 ; визнанння незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. щодо списання з банківському рахунку в № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , суми в розмірі 5 295,86 грн.
Стосовно вимог скаржниці про покладення на виконавця обов?язку повернути їй незаконно списані кошти слід зазначити, що оскільки кошти списані виконавцем за відсутності на те правової підстави, то ці кошти набули статусу майна, збереженого без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України), отже 
вирішення питання про повернення безпідставно набутих коштів здійснюється за приписами положень ст.1212 ЦК України в позовному провадженні.
З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті заявлених вимог.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги приватного виконавця Лукмасло Тетяни Юріївни і ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Автозаводського районного суду м.Кременчука від 19 грудня 2025 року скасувати, ухваливши нове рішення по суті заявлених вимог.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. щодо накладення арешту на грошові кошти на банківському рахунку в АТ «Державний ощадний банк України» № НОМЕР_2 , на який надходять призначені Пенсійним Фондом України пенсійні виплати ОСОБА_1 .

Визнати незаконними дій приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. щодо списання з банківському рахунку в № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , грошових коштів (пенсії) в розмірі 5 295,86 грн.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 квітня 2026 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов 

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов