Справа № 523/18093/25
Провадження № 2/486/462/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі: 
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №516982806 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач добровільно, без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками кредитодавця, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Згідно з договором передбачено, що позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що вся інформація надана кредитодавцю, в тому числі під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною. Банк 08.08.2021 ініціював переказ коштів в розмірі 6750,00 грн. безготівковим зарахуванням через банк провайдер на платіжну картку №4149-хх-хххх-9126, що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця. У свою чергу, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22077,90 грн., яка складається з: 5270,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 16807,90 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Позивач також зазначив, що 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, у подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. В подальшому 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого 31.07.2023 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Окрім цього, 08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» (позивачем) було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Ейс» (позивача) перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №516982806 від 08.08.2021. 
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 24.09.2025, справу за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передано на розгляд до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.10.2025 справу прийнято до провадження та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що відповідач визнає, що уклала з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» договір кредитної лінії № 516982806 від 08.08.2021 та отримала кредит в сумі 6750,00 грн. Проте, відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості у розмірі 22077,90 грн. за користування грошовими коштами, оскільки проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. Вказує, що з огляду на те, що представником позивача не надано доказів, що в особистому кабінеті відповідача чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, сторона відповідача вважає, що пролонгація строку кредиту на підставі п. 1.8 Кредитного договору не відбулася. Зазначає, що визначений позивачем розмір заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом – 16807,90 грн., не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 516982806 від 08.08.2021, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому вважаємо вважає, що у зв`язку з цією обставиною позивачем також не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Так само, договір факторингу № 05/0820-01, за яким ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», був укладений 05 серпня 2020 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , оскільки кредитний договір № 516982806 був укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 08 серпня 2021 року, відтак у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», на підставі договору факторингу від 05 серпня 2020 року. Продовження сторонами строку дії договору № 05/0820-01 від 05.08.2020 внаслідок укладення додаткових угод № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 та укладення у подальшому Реєстру з прав вимог № 11 від 31.08.2023 до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 05.08.2020 у ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 20.04.2021, тобто через декілька днів після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Оскільки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передане цим товариством на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» за договором факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025 року. Також вказує про те, що відсутні достеменні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. У зв`язку з вище викладеним відповідач вважає що слід відмовити повністю у задоволенні позову. Вирішити питання про розподіл судових витрат: стягнути із ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 6500 гривень 00 копійок.
27.11.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просив позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22.12.2025 за клопотанням представника позивача витребувано докази по справі, які надійшли до суду 04.02.2026.
23.03.2026 розгляд справи було відкладено у зв`язку з нез`явленням відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові клопотав про розгляд справи без його участі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №516982806 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач добровільно, без примусу чи тиску заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту кредитодавця, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані.
Зазначений кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV62Y8J, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування.
Відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 6750,00 грн., які перераховуються на рахунок позичальника, та надаються до 07.09.2021 мета отримання кредиту - на споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту цілодобово (24/7), шляхом переказу грошових коштів позичальнику, після заповнення заявки на сайті www.moneyveo.ua або в мобільному додатку, або за допомогою іншого програмного забезпечення з доступом до інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця (особистого кабінету позичальника) в строк від 1 хвилини до 3-х днів.
Сторони у мовами п. 1.7. визначили, що Кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»), а саме до 07.09.2021 р.. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.
Пунктом 1.8. Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору, строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х – Y), де: Z – кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х – поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y – дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. 
За умовами п. 1.9. за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 (три цілих шістдесят п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
Відповідно до довідки директора ТОВ «Маннівео швидка фінансова допомога» вбачається, що 08.08.2021 року через індентифікатор платіжної інструкції було здійснено транзакцію на карту №4149-50хх-хххх-9126 в сумі 6750,00 грн.
Відповідно до виписки, наданої АТ «Райффайзен Банк» на виконання ухвали суду, 08.08.2021 на платіжну картку, емітовану на ім`я ОСОБА_1 відбулося зарахування коштів у сумі 6750,00 грн.
Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №516982806 від 08.08.2021 ОСОБА_1 за період з 08.08.2021 по 13.08.2021 має заборгованість у сумі 22077,90 грн., яка складається: 5270,00 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16807,90 грн. прострочена заборгованість за процентами, що позивач також підтверджує детальним розрахунком заборгованості.
З вказаної виписки вбачається, що відповідач на погашення заборгованості здійснила два платежі, а саме: 07.09.2021 у розмірі 1479,60 грн. за тілом кредиту та 20,40 грн. проценти, а також 08.10.2021 у розмірі- 0,40 грн. за тілом кредиту та 2777,60 грн. за відсотками.
Отже, відповідач порушила умови Договору №516982806 від 08.08.2021, зобов`язання щодо повернення кредиту.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з ч. 2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що учасники кредитних правовідносин з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили в ньому усі істотні умови, та відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином відповідач набув статусу, прав та обов`язків позичальника в кредитних правовідносинах.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).
28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, у подальшому до договору факторингу 1 укладалися додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги №163 від 07.12.2021, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповіднона виконання договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №10 від 31.07.2023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором. 
08.07.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» (позивачем) було укладено договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Ейс» (позивача) перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №516982806 від 08.08.2021 в сумі 22077,90 грн.
Даний факт підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 та платіжною інструкцією №297 від 17.07.2025, №316 від 12.08.2025, №319 від 13.08.2025, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу.
З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування позичальнику кредитних коштів у розмірі визначеному договором. Вказана обставина відповідачем не заперечувалася.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, станом на 31.07.2023 року у відповідача крім тіла кредиту 5270,00 грн., наявна заборгованість зі сплати відсотків у розмірі 16807,90 грн.
Враховуючи те, що за умовами зазначеного договору відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення у повному обсязі отриманих у позику коштів всупереч ч. 1 ст.81 ЦПК України не надав, а тому суд вважає, що заборгованість за основним боргом на підставі зазначеного договору в сумі 5270 грн. підлягає стягненню із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 16 807 грн.
При цьому, вказана сума включає заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги та заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до умов договору.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 в справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Приписами пункту 4.2. договору сторони визначили, що строк дії договору обчислюється з моменту його підписання та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7 Договору (30 днів). Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дій договору діють до повного їх виконання.
За умовами п. 1.8 договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.
Виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне стягнути відсотки, нараховані первісним кредитором, тому, що строк повернення першого траншу кредиту 6750 грн. – 07.09.2021. Доказів пролонгації договору матеріали справи не містять. Договір факторингу з врахуванням строків його продовження було укладено після минування строків кредитування. Перехід права вимоги від «Манівео швидкі гроші» до «Таліон Плюс» за продовженим договором факторину відбувся 07.12.2021 року. Отже, за встановлених обставин стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими після 07.09.2021 (орієнтована дата повернення кредиту) є неправомірним.
Cуд враховує строки кредитування, відсутність підтвердження факту пролонгації договору, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі, дійшов висновку що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками за договором №516982806 від 08.08.2021 в розмірі 9777,72 грн., які нараховані первісним кредитором.
При цьому, судом враховуються саме ті відсотки, відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року передані ТОВ «Манівео швидка допомога» до ТОВ «Таліон Плюс».
Враховуючи, що заборгованість в сумі 15047,72 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5270 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9777,72 грн., на даний час залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копію Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», копію Додаткової угоди №25770533084 від 09.07.2025 до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, копію акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 17.07.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу)».
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 2000,00 грн.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 1 652,10 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02090, м.Київ, вул.Алматинська, буд.8, офіс 310а) заборгованість за кредитним договором №516982806 від 08.08.2021 у розмірі 15047 (п`ятнадцять тисяч сорок сім) гривень 72 копійки, яка складається з: 5270,00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 9777,72 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код ЄДРПОУ 42986956, юридична адреса: 02090, м.Київ, вул.Алматинська, буд.8, офіс 310а) 1 652 (тисячу шістсот п`ятдесят дві) гривні 10 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя      О.О. Волощук