Справа № 358/546/26  Провадження № 2/358/714/26   	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебединець Г.С.
за участю секретаря Ведмеденко І.В.
розглянув у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому просить визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що його дружина ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина. Після звернення позивача до нотаріуса, йому було повідомлено, що він пропустив термін для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки за станом здоров`я не мав можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини, що свідчить про наявність об`єктивних та непереборних обставин. Інших спадкоємців немає. Для захисту своїх спадкових прав звернувся до суду з даним позовом. 
В підготовче судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити. 
В підготовче засідання представник відповідача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. 
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив за можливе розглянути справу за їх відсутності.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 27.05.1997.- а.с.11. 
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 21.02.2022, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Богуслав Київська область. – а.с.14.
Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 22.04.2003 та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 08.05.2003 Білоцерківським міжміським БТІ, ОСОБА_2 є власником квартир АДРЕСА_1 . – а.с.12,17.
Згідно копії заповіту від 02.08.2019 та копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57084322 від 02.08.2019, ОСОБА_2 заповіла все своє майно – позивачу ОСОБА_1 – а.с.13,15.
Згідно копії рішення Виконавчого комітету Богуславської міської ради від 21.05.2003 № 162/5, ОСОБА_2 безоплатно у приватну особисту власність передано земельну ділянку по АДРЕСА_2 , загальною площею 0,24 га. – а.с.18.
Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №046607, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,240 га в АДРЕСА_2 на підставі вказаного вище рішення виконкому Богуславської міської ради. – а.с.19.
Згідно довідок КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на лікуванні в періоди: з 03.03.2022 по 04.04.2022, 05.04.2022 по 06.05.2022, з 09.05.2022 по 10.06.2022, 13.06.2022 по 19.07.2022 у зв`язку із перенесеним захворюванням COVID-19, його наслідками та загальним незадовільним станом здоров`я. – а.с.20-23.
Згідно листа завідувача Богуславської державної нотаріальної контори І.Чамати від 02.04.2026 № 01-16/190, із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавались та ніким не отримувались. 
Так, згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з частиною першою статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 30 грудня 2024 року у справі № 527/1229/24, від 31 липня 2024 року у справі № 127/2149/21.
З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (див. постанови Верховного Суду від 18 грудня 2024 року, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зазначено, що за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість.
Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.
Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18 зроблено висновок, що "за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини".
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 17 жовтня 2018 року, справа № 681/203/17-ц, зазначив, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Суд також враховує такий загальноправовий принцип як принцип прапорційності та зазначає наступне.
Принцип "пропорційності" тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності", як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
У зв`язку із наведеним, суд вважає, що наявні підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зібраними у справі належними, достатніми та допустимими доказами підтверджуються обставини, якими обґрунтовані підстави позову, що свідчать про неможливість вчинення позивачем дій з дня відкриття спадщини щодо прийняття спадщини, є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
При цьому суд враховує, що позивач є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, продовжує хворіти, у зв`язку із чим його право на отримання спадщини підлягає захисту. 
Ураховуючи наведене суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, який є достатнім для вчинення відповідної дії, спрямованої на реалізацію позивачем належного йому права на спадкування.
На підставі викладеного, керуючись ст.263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя 	Г. С. Лебединець