ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7064/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року (головуючий суддя Савонюка М.Я.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , 15.10.2025 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-2), просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №112450001768 від 22.08.2025 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 21.09.2007 по 04.12.2017, відповідно до довідки №127 від 04.12.2017, виданої Ульяновською районною державною лабораторією ветеринарної медицини та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 14.08.2025 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позову зазначено, що 14.08.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області їй відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю достатнього пільгового стажу. Зокрема, відповідач2 безпідставно не зарахував пільговий стаж згідно довідки №127 від 04.12.2017, оскільки остання не відповідає додатку №5, відсутні підпис начальника відділу кадрів, посилання на атестації, дані про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а професія не відповідає згідно Постанови №416. Також, не долучено всі накази про проведення атестації робочих місць та переліки атестованих посад. Вважає відмову у призначенні пенсії протиправною, оскільки досягла відповідного пенсійного віку, нею до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року позов – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №112450001768 від 22.08.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 21.09.2007 по 04.12.2017, повторно розглянути заяву від 14.08.2025 та вирішити питання про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до “б” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788XII з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області) подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що відсутні підстави для призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж роботи, зазначає, що позивач 14.08.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із переліком документів. Її заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. За результатами розгляду було прийнято рішення від 22.08.2025 №112450001768 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Вказує, що до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано стаж згідно довідки №127 від 04.12.2017, оскільки довідка не відповідає додатку 5, відсутні підпис начальника відділу кадрів; посилання на атестації, професія не відповідає згідно Постанови №416; дані про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Не долучено всі накази про проведення атестації робочих місць та переліки атестованих посад. Зауважує, що оскільки у позивача відсутній достатній пільговий стаж, то відсутні підстави для призначення пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вимоги про призначення пенсії на пільгових умовах згідно із пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення від 05.11.91 №1788-XII є безпідставними.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач 14.08.2025 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с. 43-44).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами та прийнято рішення №112450001768 від 22.08.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. 
При цьому, визнано загальний страховий стаж 33 роки 07 місяців 29 днів. До пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано стаж згідно довідки №127 від 04.12.2017, оскільки довідка не відповідає додатку 5, відсутні підпис начальника відділу кадрів; посилання на атестації, професія не відповідає згідно Постанови №416; дані про пільговий стаж в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Не долучено всі накази про проведення атестації робочих місць та переліки атестованих посад. Зазначено, що довідка потребує доопрацювання та перевірки (а.с. 69).
Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.07.1992, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 21-22), встановлено, що:
- 21.09.2007 позивач згідно наказу №117 від 21.09.2007 прийнята на посаду ветлікаря серолога в Ульянівську райветлабораторію (запис №11);
- 21.09.2007 зроблено запис №12 наступного змісту: «з правом пільгового пенсійного забезпеч за результатами атестації робочих місць за умовами праці» (наказ №83 від 28.07.2006);
- 22.08.2011 внесено запис №13 такого змісту: «з правом пільгового пенсійного забезпеч за результатами атестації робочих місць за умовами праці» (наказ №35 від 27.07.2011);
- 23.07.2016 на підставі наказу №12 від 15.07.2016 зроблено запис №14 «з правом пільгового пенсійного забезпеч за результатами атестації робочих місць за умовами праці»;
- 04.12.2017 позивач звільнена із займаної посади у зв`язку з ліквідацією підприємства (наказ №5-к від 31.10.2017, запис №15).
Довідкою Ульянівської державної районної лабораторії ветеринарної медицини №127 від 12.05.2025 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Ульянівській районній державній лабораторії ветеринарної медицини і за період з 21.09.2007 по 04.12.2017 виконувала безпосередньо повний робочий день роботу з мікроорганізмами 2 групи небезпеки (бруцельоз, лептостіроз, лістеріоз і т.д.) за посадою лікаря-серолога, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІІ, підрозділ «Загальні професії» постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. За період з 21.09.2007 по 04.12.2017 — 10 років 2 місяці 13 днів (а.с. 11зв.)
Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №112450001768 від 22.08.2025 про відмову у призначенні пенсії.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. 
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з частиною другою статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Разом з тим, до внесення відповідних змін в Закон №1058-IV питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 визначалося Законом №1788-XII, який залишається чинним на день виникнення спірних правовідносин.
Водночас, згідно з пунктом “б” частини першої статті 13 Закону №1788-XII в редакції Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 №213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: 
працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Таким чином, зазначена норма передбачає зміст ідентичний частини другої статті 114 Закону №1058-IV.
Тобто на час виникнення спірних правовідносин питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулює положення двох нормативно-правових актів, а саме: стаття 114 Закону №1058-IV в редакції Закону №2148-VIII та стаття 13 Закону №1788-XII в редакції Закону №213-VIII.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення статті 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.
Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення визначено, що стаття 13 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, які визнані неконституційними, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визначено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
“На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;”
Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.
Статтею 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. 
Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.
Отже, вказаним Рішенням Конституційного Суду України відновлено дію, зокрема, пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII, які з 23.01.2020 є чинними у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.
При цьому, Закон №2148-VIII, яким внесено зміни до Закону №1058-IV, зокрема, статті 114, на предмет конституційності не перевірявся.
За таких обставин, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, для чоловіків після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, в той час, як положення Закону №1058-IV визначають таке право для жінок після досягнення ними 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відтак, наявна колізія між нормами Закону №1788-XII (з урахуванням Рішення №1-р/2020) та Закону №1058-IV в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та стажу роботи.
Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, то вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).
Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (№ 11-1207апп19) сформовано правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (п. 56).
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що застосуванню у цій справі підлягають саме норми Закону №1788-XII, а не Закону №1058-IV, оскільки положення пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII визначає більш сприятливі умови для жінок при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 (№11-209заі21), які є обов`язковими для врахування судом відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії - 14.08.2025, досягла віку 55 років, тому набула право на пільгову пенсію при наявності необхідного стажу.
Застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, врегульовано Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок №383).
Відповідно до пункту 2 Порядку №383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є досягнення особою відповідного віку, зайняття повний робочий роботах із шкідливими і важкими умовами праці, по Списку №2, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21.08.1992.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок №637).
Згідно із пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За змістом оспорюваного рішення позивач має наявний загальний страховий стаж 33 роки 07 місяців 29 днів, пільговий стаж не підтверджено.
Зокрема, до пільгового стажу не враховано періоди роботи з 21.09.2007 по 04.12.2017 на посаді ветлікаря серолога в Ульянівській державній районній лабораторії ветеринарної медицини згідно довідки №127 від 12.05.2025.
З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. 
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Також, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: 
довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: 
- за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.
Відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 26.07.1992 (записи 11-15), копія якої міститься в матеріалах справи, 21.09.2007 позивач прийнята на посаду ветлікаря серолога в Ульянівську ветлабораторію. 
04.12.2007 позивач звільнена із займаної посади у зв`язку з ліквідацією підприємства.
При цьому, колегія суддів апеляційної інстагнції бере до уваги, що 21.09.2007, 22.08.2011 та 23.07.2016 у трудовій книжці зроблено записи про право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці.
Записи у трудовій книжці позивача внесено згідно з чинним на час внесення цих записів законодавством. Записи щодо періоду роботи не містять жодних виправлень, закреслень тощо. Відомості щодо такого періоду роботи позивача, зазначені у трудовій книжці, відповідачами під сумнів не ставляться та повністю зараховані до загального страхового стажу.
Також позивачем разом із трудовою книжкою надавалась довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №127 від 04.12.2017, архівна довідка Благовіщенського трудового архіву №278 від 10.07.2025, довідка Благовіщенської районної державної лікарні ветеринарної медицини №189 від 17.07.2025.
Зокрема, Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Ульянівської державної районної лабораторії ветеринарної медицини №127 від 04.12.2017 підтверджено, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Ульянівській районній державній лабораторії ветеринарної медицини і за період з 21.09.2007 по 04.12.2017 виконувала безпосередньо повний робочий день роботу з мікроорганізмами 2 групи небезпеки (бруцельоз, лептостіроз, лістеріоз і т.д.) за посадою лікаря-серолога, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІІ, підрозділ «Загальні професії» постанови Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016.
Що стосується даних про проведення атестації на робочому місці, то наказом №83 від 28.07.2006 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» Ульяновської районної державної лабораторії ветеринарної медицини затверджено перелік робочих місць, професій та посад по Ульяновській районній державній лабораторії ветеринарної медицини з пільговим пенсійним забезпеченням за результатами атестації робочих місць згідно додатку. У Переліку робочих місць та посад районної лабораторії ветеринарної медицини, працівникам, яким пропонується підтвердити право на пільгове пенсійне забезпечення, який є додатком до наказу №83 від 28.07.2006 зазначено посаду «лікаря ветеринарного (серолога) (а.с. 12зв.-15).
Крім цього, наказом №35 від 27.07.2011 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» затверджено перелік робочих місць, професій та посад по Ульяновській районній лабораторії ветеринарної медицини працівникам, яким підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці згідно додатку. 
Знову ж таки, у Переліку робочих місць та посад районної лабораторії ветеринарної медицини, працівникам, яким пропонується підтвердити право на пільгове пенсійне забезпечення, який є додатком до наказу №35 від 27.07.2011 зазначено посаду «лікаря ветеринарного (серолога)» (а.с. 15зв.-18).
Також, наказом №12 від 15.07.2016 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» затверджено перелік робочих місць, професій та посад по Ульяновській районній лабораторії ветеринарної медицини працівникам, яким підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці згідно додатку. 
При цьому, у Переліку робочих місць та посад районної лабораторії ветеринарної медицини, працівникам, яким пропонується підтвердити право на пільгове пенсійне забезпечення, який є додатком до наказу №12 від 15.07.2016зазначено посаду «лікаря ветеринарного (серолога) (а.с. 18зв.-20).
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, зазначені працівники, які виконують роботи з мікроорганізмами 1-2 груп небезпеки (33-1б).
Із 03.08.2016 набрала чинність постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, якою затверджений Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1).
До розділу XХXІІІ "Загальні професії" Списку №1 включені працівники, які виконують роботи з мікроорганізмами 1- 2 груп небезпеки.
Отже, записи трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 №127 від 04.12.2017, довідка №127 від 04.12.2017, накази про затвердження результатів атестації робочих місць №83 від 28.07.2006, №35 від 27.07.2011 та №12 від 15.07.2016, в повній мірі підтверджують зайнятість позивача з 21.09.2007 по 04.12.2017 повний робочий день по роботі з мікроорганізмами другої групи небезпеки, а тому вказаний період має бути зарахований до пільгового стажу за Списком №2.
Згідно з пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Як вбачається з довідки Ульянівської державної районної лабораторії ветеринарної медицини №127 від 12.05.2025 вона підписана посадовими особами, а саме директором та головним бухгалтером, а також містить відтиск печатки установи.
Отже, неврахування відповідачем вказаної довідки через відсутність підпису начальника відділу кадрів та посилання на проведення атестацій є безпідставним. Тим більше, що накази про проведення атестації робочих місць були долучені позивачем до заяви про призначення пенсії, а виходячи з наведених вище норм Порядку №637, лише у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів.
Відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. 
На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Проаналізувавши викладені норми можна дійти висновку, що у разі наявності сумнівів щодо повноважень осіб, які підписали вищеописані довідки та їх змісту, відповідач 2 не був позбавлений можливості звернутися до органу який її видав із вимогою про підтвердження викладеної інформації.
При цьому, будь-яких доказів на підтвердження такого звернення щодо отримання документів про трудову діяльність позивача та виконувану ним роботу, суб`єктами владних повноважень, суду не надано.
Відтак, на переконання суду, відповідальність за допущені помилки посадовою особою підприємства, під час складення бухгалтерської та кадрової документації на підтвердження пільгового стажу позивача покладається саме на роботодавця, а тому позивач не несе відповідальності за складення таких документів.
При цьому, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які ведуть облік трудового стажу своїх працівників і відповідно зберігають всю інформацію щодо проходження трудової діяльності на підприємстві, установі чи організації. 
Відповідно, не можна вважати формальні неточності викладені у довідках, підставою для не призначення пенсії позивачу.
Отже, суд вважає, що надані позивачем до заяви про призначення пенсії за вислугу років документи підтверджують необхідні відомості про характер виконуваних ним робіт на посаді, зайняття якої передбачає призначення пільгової пенсії, а тому відповідач мав належним чином перевірити подані позивачем документи та прийняти відповідне рішення.
Для вирішення даного спору суд першої інстанції обґрунтовано застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.03.2019 у справі №243/4816/17, відповідно до яких не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22-1.
Крім того, у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 14.05.2025, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням в Запорізькій області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.
Відтак, всі дії щодо призначення пенсії має вчинити саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
Водночас, Головне управління в Кіровоградській області не здійснювало розгляд заяви позивача по суті, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача, тому суд першої інстанції дійшов висновки, що позовні вимоги до Головного управління в Кіровоградській області заявлені безпідставно.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
З огляду на викладене, суд має право визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язати вчинити певні дії. 
При цьому суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Водночас, зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Так, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.
Проте, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Враховуючи те, що у спірних відносинах відповідач-2 наразі не реалізував своє повноваження щодо зарахування періодів роботи позивача з 21.09.2007 по 04.12.2017 до пільгового стажу роботи за Списком №2, то ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №112450001768 від 22.08.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Також ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 21.09.2007 по 04.12.2017, повторно розглянути заяву від 14.08.2025 та вирішити питання про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до “б” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788XII з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 02.04.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова