Єдиний унікальний № 371/1832/24
Номер провадження № 2/371/98/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"23" квітня 2026 р.        м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі головуючої судді Геліч Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача Гречкосій А.В., яка діє в інтересах Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування», звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 97438 грн 22 коп., а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2021 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № АС-017083 (надалі – Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Nissan Qashqai» номер кузова НОМЕР_1 . 
13.06.2022 року по Дніпровському шосе (вул. Пирогівський шлях, 237), м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі – ДТП) за участю Застрахованого ТЗ та транспортного засобу «Iveco» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . 25.07.2022 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва, Відповідача було визнано винною особою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). У зв`язку з настанням страхового випадку 20.06.2022 року до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернувся ОСОБА_2 , із Заявою про виплату страхового відшкодування вих. № 15/04/9/1/2910-22 21.06.2022 року. ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування, на підставі Заяви і Страхового акту № 13489 від 20.06.2022 року, виходячи із Звіту про оцінку КТЗ № 02-20/06 від 20.06.2022 року та Рахунку № ІСзС-0031903 від 20.06.2022 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 225 938, 22 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1594 від 21.06.2022 року. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР2217021 (надалі - Поліс). За Полісом ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу «Iveco» д/н НОМЕР_2 . Ліміт відповідальності ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» за шкоду заподіяну майну згідно Полісу становить 130 000,00 грн. (сто тридцять тисяч гривень 00 копійок), франшиза по полісу – 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень). У зв`язку із здійсненням страхової виплати позивач фактично відшкодував шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тоді як частина цієї шкоди залишилася непокритою страховиком відповідача.
З огляду на це позивач вважає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача як особи, відповідальної за завдану шкоду, у межах фактично понесених витрат.
Тобто, Відповідач має сплатити на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в сумі 97438,22 грн. (дев`яносто сім тисяч чотириста тридцять вісім гривень 22 копійки). 
Процесуальні дії у справі. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.
Судом справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення їй даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляв, тому в силу частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами та дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки справа розглядається за відсутності сторін (частина друга статті 247 ЦПК).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах цивільної справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо перевіривши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів фізичних і юридичних осіб, а суд та учасники процесу зобов`язані керуватися цим завданням, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями у судовому процесі.
Згідно з частиною першою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом частин першої, п`ятої та шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, при цьому жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Судом встановлено, що 29.07.2021 року між ОСОБА_2 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № АС-017083, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Nissan Qashqai» номер кузова НОМЕР_1 (а.с. 31-35). Страхова сума, відповідно до зазначеного договору, складає 779690,00 грн.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №069370 від 13.06.2022 року, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Iveco» номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_3 . (а.с.38). Обставини дорожньо-транспортної пригоди, місце її вчинення, учасники пригоди, а також характер механічних пошкоджень транспортних засобів підтверджуються схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 13 червня 2022 року, яка міститься в матеріалах справи та була досліджена судом (а.с. 37). Також судом досліджено копії реєстраційних документів на транспортний засіб та документів водія, які підтверджують належність застрахованого автомобіля та особу водія (а.с. 27, 36).
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2022 року у справі № 752/7814/22, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Із змісту цієї постанови вбачається, що саме дії ОСОБА_1 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням автомобіля марки «Nissan Qashqai» д.н.з. НОМЕР_3  (а.с. 40).
Отже, факт вчинення відповідачем дій, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а також його вина у порушенні правил дорожнього руху у цій справі повторному доказуванню не підлягають.
Судом також встановлено, що після настання дорожньо-транспортної пригоди 20 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 41).
У подальшому для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу був використаний рахунок № ІСзС-0031903 від 20 червня 2022 року, складений Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-Санрайз», згідно з яким вартість робіт, запасних частин та матеріалів, необхідних для відновлення автомобіля «Nissan Qashqai», становила 225938.22 гривень. Із цього рахунку вбачається, що ремонтні роботи охоплювали заміну та відновлення пошкоджених елементів кузова, фарбувальні роботи, вартість необхідних матеріалів та інші операції, пов`язані з приведенням транспортного засобу у стан, що існував до дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 44-45).
Крім того, судом досліджено звіт № 02-20/06 від 20.06.2022 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер  НОМЕР_3 . Зі змісту цього звіту вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 260168.29 гривень. (а.с. 13-19).
Також у матеріалах справи міститься страховий акт № 13489 від 20 червня 2022 року, складений позивачем, яким оформлено рішення про визнання події страховим випадком та визначено суму страхової виплати за договором добровільного страхування (а.с. 43).
Судом досліджено платіжні документи, відповідно до яких 21 червня 2022 року позивачем було здійснено страхову виплату на підставі страхового акта № 13489 від 20 червня 2022 року у розмірі 225938,22 гривень (а.с. 8).
Згідно акту виконаних робіт №ІСзСА-007386 від 31.07.2022, складеного між ТОВ «ВІДІ-Санрайз» та ОСОБА_2 , було виконано ремонтні роботи автомобіля NISSAN, держ. № НОМЕР_3 на суму 225938,22 грн. (а.с. 12)
Вказана обставина також узгоджується зі змістом позовної заяви, у якій позивач зазначив, що саме у такому розмірі він поніс фактичні витрати на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту.
Отже, право позивача на звернення з даним позовом пов`язується саме з фактом здійснення ним страхової виплати за договором майнового страхування у межах понесених фактичних витрат.
В матеріалах справи міститься інформаційна роздруківка з сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), яка містить інформацію про поліс АР 002217021 на автомобіль «Iveco» державний номер НОМЕР_2 , згідно якого ліміт за шкоду майна становить 130000,00 грн., франшиза – 1500,00 грн. (а.с.42)
Як установлено судом, 20 березня 2024 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про добровільне відшкодування шкоди, у якій просив сплатити невідшкодовану частину шкоди у розмірі 97438,22 грн (а.с. 9). Однак ця вимога відповідачем виконана не була.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
За змістом пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової шкоди іншій особі.
Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Отже, у спірних правовідносинах саме відповідач як винна у дорожньо-транспортній пригоді особа є суб`єктом відповідальності за завдану шкоду.
При цьому суд враховує правову позицію, викладену у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до якої для покладення обов`язку з відшкодування шкоди необхідною є наявність шкоди, протиправної поведінки її заподіювача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою і вини. У цій справі всі зазначені елементи деліктної відповідальності наявні та підтверджуються сукупністю досліджених судом доказів.
Відповідно до частини першої статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку), визначеної договором страхування або законом, виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з частиною першою статті 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України; об`єктом страхування можуть бути, зокрема, майно, а також можливі збитки чи витрати, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном.
Відповідно до частини першої статті 981 Цивільного кодексу України договір страхування укладається у письмовій формі, а факт його укладення може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом).
Частиною першою статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування здійснюється на підставі договору між страхувальником і страховиком.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній договором.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком відповідно до договору страхування на підставі заяви страхувальника та страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.
Отже, із наведених норм права вбачається, що підставою виникнення у страховика обов`язку здійснити страхову виплату є настання передбаченого договором страхового випадку, належне звернення страхувальника із заявою та складання страхового акта, що підтверджує факт та обставини страхового випадку, а також розмір завданих збитків.
Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода 13 червня 2022 року є подією, передбаченою умовами договору добровільного страхування наземного транспорту, у зв`язку з чим позивач правомірно визнав її страховим випадком та здійснив страхову виплату на користь страхувальника у розмірі 225938,22 гривень, що підтверджується страховим актом та платіжними документами, дослідженими судом.
Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Аналогічне положення закріплене у статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до якої до страховика, який здійснив страхову виплату, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Таким чином, після здійснення страхового відшкодування за договором добровільного страхування до позивача перейшло право вимоги до особи, винної у заподіянні шкоди, тобто до відповідача, у межах фактично здійсненої виплати.
Разом із тим, судом установлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу була застрахована у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 3 вказаного Закону метою обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 цього Закону у разі пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, а також інші витрати, безпосередньо пов`язані з усуненням наслідків дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки страховик цивільно-правової відповідальності відповідача ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) (в якій вказано, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи) здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» у межах ліміту та з вирахуванням розміру франшизи по полісу, зазначена виплата покриває лише частину вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, визначену з урахуванням його фактичного технічного стану на момент дорожньо-транспортної пригоди, тоді як решта шкоди, що відповідає різниці між фактичними витратами позивача у розмірі 225938,22 грн та сумою виплаченого страхового відшкодування, а також сума франшизи, залишилися невідшкодованими.
Водночас позивач як страховик за договором добровільного страхування виконав свої зобов`язання перед страхувальником у повному обсязі, здійснивши страхову виплату у зазначеному розмірі, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно зі статтями 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, а у випадку заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки така відповідальність покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі ним володіє.
Оскільки вина відповідача у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, та підтверджена матеріалами справи, суд приходить до висновку, що саме відповідач є особою, відповідальною за заподіяну шкоду.
При цьому отримане позивачем страхове відшкодування від страховика цивільно-правової відповідальності не покриває повного розміру завданої шкоди, оскільки визначене з урахуванням фізичного зносу та франшизи, що не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати шкоду в повному обсязі відповідно до закону.
За таких обставин різниця між фактичними витратами позивача та сумою, отриманою від страховика цивільно-правової відповідальності, а також сума франшизи підлягають стягненню з відповідача.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають встановленим обставинам справи та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.
Щодо стягнення судових витрат
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією, наявною у матеріалах справи (а.с. 1).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 263265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 11, 22, 1166, 1187, 1188, 979, 980, 981, 993 Цивільного кодексу України, статтями 6, 8, 25, 27 Закону України «Про страхування», статтями 3, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 97438,22 грн (дев`яносто сім тисяч чотириста тридцять вісім гривень 22 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку останній має право подати протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення. Інші учасники справи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.  Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування», місцезнаходження: вул. Велика Кільцева, буд. 60-А, Бучанський район, село Софіївська Борщагівка, код ЄДРПОУ 35429675.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Повний текст рішення суду складено 23.04.2026 року.

Суддя         Тетяна ГЕЛІЧ