26.02.26
22-ц/812/572/26
Справа № 479/9/25     Головуюча у 1-й інстанції Репушевська О. В.
Провадження № 22ц/812/572/26   Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А
Іменем України
26 лютого 2026 року  м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 ,
поданою від його імені представником ОСОБА_2 , 
на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Репушевської О. В. у селищі Криве Озеро Миколаївської області об 11 год 00 хв зі складанням повного рішення, у справі
за позовом 
Акціонерного товариства (АТ) «ОТП Банк» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И Л А: 
У грудні 2024 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 70 263 грн 16 коп. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом та заборгованості за процентами за користування кредитом. 
В обґрунтування позову зазначало, що 22 грудня 2017 року позичальником ОСОБА_1 укладено з АТ «ОТП Банк» договір про споживчий кредит №2017448886 на суму 5 756 грн строком на 12 місяців, із застосуванням фіксованої процентної ставки 0,1% річних та реальної процентної ставки у розмірі 26,9 % річних, а також із відкриттям кредитної лінії у загальному розмірі 3 000 грн строком на 3 роки зі сплатою 40% річних по операціям розрахунків карткою та по операціях зняття готівки у банкоматах, і нарахуванням при виникненні несанкціонованого овердрафту відсотків у розмірі 0,15% у день від суми заборгованості та у пільговий період процентів у розмірі 0,01% річних.
Зобов`язання з погашення сум кредиту та процентів за користування кредитом у визначені умовами договору строки позичальником перед банком не виконані, у зв`язку з чим кредитор у жовтні 2024 року, діючи через свого представника звернувся з вимогою про погашення заборгованості та у грудні 2024 року із цим позовом.
3 грудня 2024 року звернувся з заявою з проханням про розгляд справи без участі представника позивача.
Відзиву на позов не надано.
Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року позов задоволено, ухвалено про стягнення на користь АТ «ОТП Банк» з ОСОБА_1 за кредитним договором №2017448886 від 22 грудня 2017 року заборгованість по картковому рахунку у розмірі 70 263 грн 16 коп. Розподілено судові витрати. 
В апеляційній скарзі відповідач, від імені якого діє представник ОСОБА_2 , посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування обставин, які мають істотне значення для справи та без надання належної оцінки доказам, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті обставини, що дійсно уклав договір на отримання кредиту на придбання у ТОВ «Комфі Трейд» товару, а саме мобільного телефону SAMSUNG НОМЕР_1 , однак при цьому отримуючи кошти на придання товару не передбачав, що договір про споживчий кредит також фактично встановлює умови договору обслуговування банківської картки та є змішаним договором, що свідчить про недобросовісність дій позивача у розумінні норм Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до другої частини вказаного договору передбачено попереднє ознайомлення позичальника з умовами надання банківських послуг, розміщених на сайті банку, вважаючи цю частину договору договором приєднання. Натомість позивачем не надано даних, що саме ці умови та правила надання банківських послуг та тарифи діяли на час договору у 2017 році. Тому вважав за можливе вважати узгодженими тільки ті умови до яких він приєднався підписавши договір, без погодження ним умов про зміну розміру кредитного ліміту, строку дії договору та розміру процентів за користування кредитом. Однак, стягнувши кредитну заборгованість за процентами у розмірі 40% річних, замість 26,9%, та визначивши строк дії кредиту до закінчення дії картки, замість 12 місяців, суд помилково погодився із нарахуваннями банка, що призвело до неправильного обрахування боргу. 
Також на думку відповідача суд не врахував, що проценти не були узгоджені з позичальником та не повинні були нараховуватися банком, що є підставою для застосування правового висновку ВПВС у справі №342/180/17, який викладено нею у постанові від 3 липня 2019 року. 
Крім того звертав увагу на допущене судом процесуальне порушення, а саме прийняття позову, підписаного представницею позивача, повноваження якої згідно довіреності сплинули 31 грудня 2024 року, у той час як позовна заява за реєстрована у суді у січні 2025 року, а тому подана неповноважною особою.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 21 січня та 16 лютого 2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. 
За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
У відповідності до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до частини 1 статті 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та за змістом частини 2 статті 12 цього ж Закону у договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
За змістом статей 1046, 1049 ЦК України визначається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
При вирішенні справи судом встановлено, що 22 грудня 2017 року позичальником ОСОБА_1 , після ознайомлення з умовами кредитування у АТ «ОТП Банк» та отримання інформації про орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту та заповнення анкети, укладено договір про споживчий кредит №2017448886 на суму на суму 5 756 грн строком на 12 місяців, із застосуванням фіксованої процентної ставки 0,1% річних та реальної процентної ставки у розмірі 26,9 % річних, а також комісії за управління кредитом із здійсненням погашень у відповідності до графіку платежів щомісяця у розмірі 545 грн, де останнім платежем є 22 грудня 2018 року у розмірі 538 грн 36 коп. (а.с.7)
Крім того невід`ємною частиною цього договору про споживчий кредит є узгоджена сторонами видача та обслуговування кредитної карти позичальника з відкриттям кредитної лінії у загальному розмірі 3 000 грн строком на 3 роки, зі сплатою 40% річних по операціям розрахунків карткою та по операціях зняття готівки у банкоматах, і нарахуванням при виникненні несанкціонованого овердрафту відсотків у розмірі 0,15% у день від суми заборгованості та у пільговий період процентів у розмірі 0,01% річних (а. с.7-10).
Саме такі умови про видачу та обслуговування кредитної картки узгоджені сторонами договору споживчого кредитування та підписані особисто позичальником, внаслідок чого наведені ним у змісті апеляційної скарги доводи про введення його банком в оману не відповідають принципу свободи укладення договору, який визначено за положеннями статті 627 ЦК України, та є такими, що суперечать змісту укладеного ними договору, зокрема, щодо визначення різного розміру процентів при отриманні кредитних коштів на повернення кредиту за придбання товару та під час користування кредитним лімітом по картковому рахунку, а тому за виниклих між сторонами правовідносин підстави для застосування правового висновку ВПВС у справі №342/180/17, який викладено Великою Палатою у постанові від 3 липня 2019 року, - відсутні. 
Як вбачається з рахунку-фактури № СФОDD-0000003936 від 22 грудня 2017 року та видаткової накладної №№ ЧОDD2-0029 від 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 придбав смартфон SAMSUNG J530F Galaxy J5 та аксесуари на загальну суму 9 006 грн ( а.с.12зв-13зв).
Зазначені обставини отримання кредиту та умови його надання для придбання у ТОВ «Комфі Трейд» товару не оспорюються жодною із сторін договору, та не є предметом апеляційного оскарження за поданою відповідачем апеляційною скаргою. 
В той же час позичальник оспорює узгодження з ним відкриття кредитної лінії строком на 3 роки з кредитним лімітом 3 000 грн та його подальше збільшення.
Втім, з матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 під час придбання ним товару за рахунок кредитних коштів одночасно вручено під розписку платіжну картку, яка в момент видачі була заблокована (а.с.14зв). 
Але враховуючи зміст наданого банком розрахунку заборгованості та детальний звіт-розрахунок операцій по карті (а.с. 17-72), слід дійти висновку, що ОСОБА_1 вчинені дії з розблокування і активації платіжної картки задля можливості використання кредитних коштів у відповідності до умов укладеного ним договору про споживчий кредит, зокрема, після збільшення розміру кредитного ліміту на карті, з огляду на активне використання кредитних коштів та внесення платежів на їх погашення, і як наслідок отримання нових платіжних карток, після закінчення у жовтні 2020 року строку дії вперше виданої йому платіжної картки.
Відповідно довідки АТ «ОТП Банк» кредитний ліміт по платіжній картці за договором про споживчий кредит неодноразово збільшений та використаний позичальником: банком, у зв`язку з регулярним використання кредитного ліміту та відсутності на час його збільшення простроченої заборгованості понад семи днів, а також заперечень з боку позичальника; а позичальником через фактичне використання збільшеного кредитного ліміту по карті. Станом на 18 січня 2022 року кредитний ліміт за виданою позичальнику картою встановлено у розмірі 58 200 грн (а.с.16).
Аналізуючи наведені обставини, посилання відповідача в апеляційній скарзі про необізнаність щодо укладення другої частини договору про видачу та обслуговування кредитної картки, не заслуговують на увагу.
Тому висновок місцевого суду стосовно наявності між сторонами договірних відносин про видачу та обслуговування кредитної картки із відкриттям кредитної лінії та узгодження її умов, зокрема і в частині іншого розміру процентів, ніж в частині надання кредиту на придбання товару є обґрунтованим. 
Однак повністю погодитися з розрахованою та пред`явленою до стягнення сумою боргу за умовами договору про видачу та обслуговування кредитної картки із відкриттям кредитної лінії не можливо, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, де процента ставка може бути фіксованою або змінюваною (частина 1 статті 1056? ЦК України ).
Відповідно до статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц).
Як слідує із змісту положень пункту 2.3. договору строк користування кредитною лінією становить три роки (а.с.7). Змін та пролонгації умов договору про споживчий кредит в частині видачи та обслуговування кредитної карти з відкриттям кредитної лінії, зокрема, в частині визначеного раніше сторонами розміру процентної ставки, крім видачі платіжних карток, матеріали не містять. 
Отже, строк дії договору, укладеного сторонами 22 грудня 2017 року в частині обслуговування кредитної картки з відкриттям кредитної лінії зі сплатою процентів тощо сплив 22 грудня 2020 року.
Втім, банком проведено розрахунок боргу за процентами, за ставкою визначеною в умовах розділу 2 договору, і після закінчення строку відкриття кредитної лінії за узгодженими сторонами договору (а.с.17-36, 36-72).
За наведеного та враховуючи умови кредитування за кредитною лінію шляхом овердрафту, відсутність доводів та наданого розрахунку стосовно неправильності нарахованих банком процентів в цей період, а також відсутність підписаних позичальником Правил кредитування, які в частині нарахованих процентів могли би бути застосовані при видачі нових платіжних карток, строк видачі яких є строком кредитування, так як строк кредитної лінії за узгодженим та підписаним договором про споживчий кредит сплив, відсутні підстави для стягнення з позичальника на користь кредитора 12 063 грн 16 коп. боргу за процентами за користування кредитними коштами кредитної лінії, які пред`явлені до стягнення після закінчення строку договору. 
Між тим місцевий суд на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих кредитором після спливу строку договору.
Інші доводи апеляційної скарги щодо допущених місцевим судом процесуальних порушень під час прийняття до провадження позову, поданого неповноважним представником юридичної особи, не заслуговують на увагу, оскільки в тексті апеляційної скарги відповідач посилається на дату реєстрації позовної заяви у місцевому суді, в той час як позовну заяву направлено до суду засобами поштового зв`язку, після її формування та підписання представницею АТ «ОТП Банк» Паладич А. О. 3 грудня 2024 року, тобто у межах наданих повноважень представниці, тобто в межах строку дії довіреності виданої до 31 грудня 2024 року. 
Тому, виходячи із встановлених колегією суддів обставин, є усі підстави для зміни судового рішення за договором про споживчий кредит №2017448886 від 22 грудня 2017 року, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, за яким позовні вимоги слід задовольнити частково та з позичальника на користь товариства стягнути борг в загальному розмірі 58 200 грн.
У відповідності до статті 141 ЦПК України у зв`язку зі зміною судового рішення, слід змінити рішення суду першої інстанції і в частині стягнення судових витрат, зазначивши про стягнення на користь АТ «ОТП Банк» судового збору в сумі 2 508 грн 14 коп. 
У зв`язку зі зміною судового рішення та частковим задоволенням позову з позивача на користь відповідача слід стягнути 779 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд судового рішення. 
Крім того, розподіляючи судові витрати відповідно до статті 133, 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача за перегляд справи в суді апеляційної інстанції слід стягнути понесені витрати на правову допомогу, враховуючи надані ним докази на їх підтвердження, розгляд справи без повідомлення учасників справи (а.с.111-115), часткове задоволення апеляційної скарги і відсутність заперечень банка стосовно їх неспівмірності. За такого, колегія суддів вважає за необхідне визначити їх розмір в сумі 1 200 грн 50 коп. та стягнути їх з АТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 . 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені представником  ОСОБА_2 , задовольнити частково. 
Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2025 року змінити, задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства «ОТП Банк» частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за договором про споживчий кредит №2017448886 від 22 грудня 2017 року в загальному розмірі 58 200 грн та 2 508 грн 14 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства «ОТП Банк» на користь ОСОБА_1 779 грн 80 коп. судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд судового рішення, а також 1 200 грн 50 коп. витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуюча    О. О. Ямкова 

Судді    Т. В. Крамаренко 
О. В. Локтіонова