ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/3334/25
Провадження № 22-ц/820/209/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі – ТОВ «Кошельок», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Кошельок» зазначило, що 21 лютого 2022 року сторони уклали в електронній формі договір №3532401162-623404 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі – кредитний договір), за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 7 000 грн строком на 14 днів під 0,01% на добу (дисконтна відсоткова ставка за початковий строк кредитування). Строк кредитування було продовжено на 90 днів, тобто з 7 березня 2022 року до 4 червня 2022 року, за ставкою 2,2% на добу (базова процентна ставка за продовжений строк користування кредитом). ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на дату пред`явлення позову виникла заборгованість у розмірі 20 869 грн 80 коп., яка складається з 7 000 грн заборгованості за кредитом, 13 869 грн 80 коп. заборгованості за відсотками.
За таких обставин ТОВ «Кошельок» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 20 869 грн 80 коп. заборгованості за кредитним договором, 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором у розмірі 9 156 грн, із яких 7 000 грн – заборгованість за тілом кредиту та 2 156 грн заборгованість за процентами.
В решті позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» витрати зі сплати судового збору в розмірі 531 грн 35 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 754 грн 80 коп.
Повернуто ТОВ «Кошельок» з державного бюджету 531 грн 35 коп. судового збору за подання позову.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Кошельок» слід стягнути вказану заборгованість. Проценти за кредитом підлягають нарахуванню у межах строку кредитування (14 днів) за базовою процентною ставкою (2,2% на добу). Матеріали справи не містять доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до умов кредитного договору, внаслідок чого позов у частині решти процентів є безпідставним. Понесені товариством витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 062 грн 70 коп. Водночас половина цієї суми (531 грн 35 коп.) підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи. Також у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Кошельок» понесло витрати на професійну правничу допомогу (10 000 грн), які, виходячи із засад реальності та співмірності, слід визначити у розмірі 4 000 грн і покласти на відповідачку пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1 754 грн 80 коп.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Кошельок» надало ОСОБА_1 кредит строком на 14 днів з дати підписання договору по дату зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця (лояльний період). Водночас сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), що має наслідком подовження строку кредитування, але не більше ніж на 90 днів. Отже сторони визначили строк кредитування як на пільгових умовах, так і на стандартних (базових) умовах, до 4 червня 2022 року (104 дні). У межах цього строку товариство нарахувало  ОСОБА_1 проценти за користування кредитом у розмірі 13 869 грн 80 коп., які підлягають стягненню з неї на користь позивача. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про неправильність заявленого позивачем розміру процентів. Водночас суд безпідставно зменшив розмір витрат товариства на професійну правничу допомогу, який є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подала відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення сторін, неправильно витлумачив норми статей 526, 1048, 1054 ЦК України та норми статті 142 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитним договором підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

21 лютого 2022 року ТОВ «Кошельок» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Кошельок» зобов`язалося надати відповідачці кредит у сумі 7 000 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом згідно з графіком платежів (пункти 1.1, 1.2, 3.3 кредитного договору).
У кредитному договорі сторони визначили, що:
проценти за користування кредитом – 9,80 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.4.2);
стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.4.3);
дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду (пункт 1.4.3.1).
Пунктом 2.1 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 14 днів (лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням – дата зарахування кредитних коштів на поточний рахунок кредитодавця.
Сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання позичальником графіку розрахунків, що є додатком до цього договору, становить 7009,80 грн, або 100,14% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом – 9,80 грн, або 0,14% від суми кредиту (пункт 3.4 кредитного договору).
Згідно з пунктом 3.5 кредитного договору у випадку користування кредитом з боку позичальника більше за визначений лояльним періодом строк, встановлений пунктом 2.1 договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена пунктом 3.4 цього договору процентна ставка менша ніж 2 відсотки від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною пунктом 3.4 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 2,2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення договору і до дня повного повернення кредиту.
У пункті 3.6 кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах:
зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (пункт 3.7);
з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 процента річних, що становить 2,2 процента в день від суми кредиту за кожен день користування ним (пункт 3.8).
Того ж дня, тобто 21 лютого 2022 року, ТОВ «Кошельок» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ) 7 000 грн кредитних коштів.
Натомість, ОСОБА_1 в установлений кредитним договором строк не повернула кредит і не сплатила проценти.
Станом на 4 червня 2022 року розмір заборгованості за кредитним договором склав 20 869 грн 80 коп., із яких 7 000 грн – заборгованість за кредитом, 13 869 грн 80 коп. – заборгованість за процентами.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
При укладенні будь-якого договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Кошельок» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, у якому вони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «Кошельок» перерахувало грошові кошти (7 000 грн) на картковий рахунок  ОСОБА_1 , яка не повернула кредит і не сплатила проценти в установлені кредитним договором строк і розмірі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «Кошельок» слід стягнути заборгованість.
Водночас суд неправильно визначив строк кредитування за кредитним договором і розмір стягуваних процентів за цим договором.
Із матерівалів справи слідує, що ТОВ «Кошельок» надало ОСОБА_1 кредит 21 лютого 2022 року. З 21 лютого до 6 березня 2022 року тривав пільговий строк кредитуваня (лояльний період), під час якого ТОВ «Кошельок» нараховувало ОСОБА_1 проценти за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у розмірі 70 коп. на день.
Оскільки до 6 березня 2022 року ОСОБА_1 не повернула кредит і продовжила користуватися кредитними коштами, то відповідно до пунктів 3.5, 3.6, 3.7 кредитного договору з 7 березня 2022 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. При цьому ОСОБА_1 стали нараховуватися проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 2,2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом – 154 грн на день. Указаний строк кредитування закінчився 4 червня 2022 року (після спливу 90 днів від закінчення лояльного періоду).
Відтак строк кредитування за кредитним договором тривав з 21 лютого до 4 червня 2022 року, внаслідок чого ТОВ «Кошельок» правомірно нарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами у розмірі 13 869 грн 80 коп. Саме таку суму процентів слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок».
Висновок суду першої інстанції про тривалість строку кредитування з 21 лютого по 6 березня 2022 року (14 днів) не ґрунтується на умовах кредитного договору.
Суд першої інстанції помилкового послався на правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та постанові від 4 липня 2018 року (справа №310/11534/13-ц), щодо припинення права кредитора нараховувати передбачені договором проценти після спливу строку кредитування, оскільки у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, кредитор нарахував проценти в межах цього строку.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру стягуваних процентів зокрема та заборгованості загалом підлягає зміні.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 869 грн 80 коп., яка складається з 7 000 грн неповернутого кредиту та 13 869 грн 80 коп. нарахованих процентів.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо процесуальний документ подається в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Водночас якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті (оголошення головуючим судового засідання відкритим, як визначено у частині третій статті 217 ЦПК України), то суд має повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позов ТОВ «Кошельок», який поданий через підсистему «Електронний суд», задоволено повністю, внаслідок чого з ОСОБА_1 на користь товариства слід присудити 2 422 грн 40 коп. судового збору за подання позову.
Фактично ТОВ «Кошельок» оскаржило рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 11 713 грн 80 коп. процентів (13869,80-2156), що становить 56,13% позовних вимог (11713,80?100:20869,80). При цьому товариство подало апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд».
ТОВ «Кошельок» мало сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в оскаржуваній частині вимог (частина четверта статті 6 Закону №3674-VI) із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону №3674-VI) у розмірі 1 631 грн 63 коп. (2422,40?56,13%?150%?0,8). Оскільки апеляційну скаргу ТОВ «Кошельок» в частині вирішення спору по суті задоволено, то ці витрати слід покласти на відповідачку.
Відтак з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» слід присудити витрати зі сплати судового збору в сумі 4 054 грн 03 коп. (2422,40+1631,63).
Суд першої інстанції помилково повернув ТОВ «Кошельок» з державного бюджету 531 грн 35 коп. судового збору за подання позову з огляду на наступне.
Ухвалою від 21 липня 2025 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі та призначив судове засідання з її розгляду на 18 вересня 2025 року.
18 серпня 2025 року головуюча – суддя оголосила судове засідання відкритим, отже відтоді суд почав розгляд справи по суті.
Лише 20 жовтня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Васильченка В.О., подала суду заяву про часткове визнання позовних вимог.
Відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення товариству судового збору.
У зв`язку з розглядом справи ТОВ «Кошельок» має понести обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року з додатком від 20 червня 2025 року (а.с. 38-39) Адвокатське бюро «Герман Гурський» (далі – Адвокатське бюро) надавало ТОВ «Кошельок» професійну правничу допомогу у справі. За умовами цього договору вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2 000 грн.
Із переліку послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги слідує, що в суді першої інстанції Адвокатське бюро надало товариству юридичні послуги у виді: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги) тривалістю 30 хвилин вартістю 1 000 грн; збору та аналізу доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору тривалістю 1 година вартістю 2 000 грн; складання позовної заяви тривалістю 2 години вартістю 4 000 грн; формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду та відповідача) тривалістю 1 година вартістю 2 000 грн; відправки позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі тривалістю 30 хвилин вартістю 1 000 грн, - а всього на загальну суму 10 000 грн.
Розмір гонорару (винагороди) виконавця підлягає сплаті замовником не пізніше 10 банківських днів від дати винесення судом рішення, але не раніше повідомлення адвокатом про даний факт.
При вирішенні питання щодо витрат на правову допомогу слід виходити з реальності та співмірності наданих відповідачці адвокатських послуг у суді першої інстанції.
Складення договору про правничу допомогу є необхідним етапом оформлення відносин адвоката з клієнтом, але сам по собі він не є правовою допомогою (послугою) у розумінні надання юридичних консультацій чи захисту. Це правовий документ, що регулює відносини між адвокатом та клієнтом, визначає обсяг послуг, гонорар адвоката (оплату послуг), права та обов`язки сторін тощо. Відтак витрати на складання такого договору (1 000 грн) не підлягають відшкодуванню.
В іншій частині розмір витрат ТОВ «Кошельок» на професійну правничу допомогу є обґрунтованим.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 заявила клопотання про зменшення розміру цих витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності.
Суд першої інстанції визнав такі доводи  ОСОБА_1 обґрунтованими та зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4 000 грн. При цьому суд керувався тим, що визначений Адвокатським бюро і ТОВ «Кошельок» розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.
Цей висновок місцевого суду ґрунтується на фактичних обставинах справи, а тому з ним погоджується й апеляційний суд.
Оскільки за наслідками перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов ТОВ «Кошельок» задоволено в повному обсязі, то з  ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 4 000 грн.
Крім того, ТОВ «Кошельок» має понести витрати на правову (правничу) допомогу у зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді.
Із переліку послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги слідує, що в суді апеляційної інстанції Адвокатське бюро надало товариству юридичні послуги у виді підготовки апеляційної скарги тривалістю 2 години вартістю 4 000 грн.
ОСОБА_1 не подавала суду апеляційної інстанції заяву про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з його неспівмірністю, а тому з  ОСОБА_1 на користь товариства слід присудити ці витрати у такому розмірі.
Всього  ОСОБА_1 має відшкодувати ТОВ «Кошельок» витрати зі сплати судового збору та на правову допомогу в сумі 12 054 грн 03 коп. (4054,03+4000+4000).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити частково.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (місцезнаходження – 08135, Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, вулиця Антонова, 8-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 40842831) 20 869 гривень 80 копійок заборгованості за кредитним договором і 12 054 гривні 03 копійки судових витрат, а всього – 32 923 гривні 83 копійки.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Березюк Н.П.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27