Справа № 420/41411/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2025 №298 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно із п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести та перерахувати з 14.10.2025 року ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно із п. “а” ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” виходячи з вислуги 25 років.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач у період з 28.07.2004 до 27.01.2010 проходив службу в підрозділах Державної служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ на різних посадах та у період з 27.01.2010 до 01.07.2011 проходив службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ на різних посадах, що дає йому право на зарахування пільгової вислуги років з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби. На виконання судового рішення у справі №420/14918/20 Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України стаж служби позивача в поліції розраховано у кількості 25 років 01 місяць 15 днів. 12.08.2021 наказом №251-О/С позивач був звільнений зі служби в поліції та вислуга років, яка дає право на призначення пенсії, становила 25 років 5 місяців 16 днів. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області призначено пенсію по інвалідності відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яку позивач отримує по даний час. Проте, враховуючи наявність вислуги років, необхідної для призначення пенсії за вислугу років, а саме, понад 25 календарних роки, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 14.10.2025 про призначення пенсії згідно пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII. Однак, відповідач рішенням від 29.10.2025 відмовив у призначенні пенсії за вислугу років.
Вважаючи протиправним рішення від 29.10.2025 №298 щодо відмови у переведенні на пенсію за вислугу років, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Доводи позову мотивовані тим, що Порядком №393 у реакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, був передбачений пільговий порядок обчислення вислуги років для призначення пенсії. За таким обчисленням станом на 12.08.2021 року, тобто на дату звільнення позивача зі служби, вислуга років позивача складала 25 років 5 місяців 16 днів, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII.
Ухвалою суду від 17.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.
30.12.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.
Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.
Так, у відзиві зазначено, що відповідно до Порядку № 393 умовою призначення пенсії за вислугу років згідно пункту “а” статті 12 Закону №2262 є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Відповідач вказує, що позивачу з 17.08.2021 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 на підставі документів, наданих Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, за наявності календарної вислуги 22 роки. Враховуючи зазначене, права на пенсію за вислугу років з урахуванням календарної вислуги 22 роки позивач не має, тому Головним управління прийнято рішення № 298 від 29.10.2025 про відмову в призначенні пенсії вислугу років.
Також відповідач зазначив, що зарахування пільгового стажу особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється лише для визначення розміру пенсії, а не для її призначення. Отже, вислуга років в пільговому обчисленні застосовується Головним управлінням при визначенні розміру призначеної пенсії позивачу, натомість для її призначення враховується календарна вислуга. Станом на дату звільнення позивача зі служби його вислуга років становила в календарному обчисленні 22 роки 00 місяців 03 дні, отже позивач права на пенсію за вислугу років не має.
27.01.2026 року позивачем подано клопотання про долучення додаткових доказів по справі, зокрема листа Сектору пенсійного забезпечення Національної поліції України від 05.12.2025 року, згідно якого повідомляється, що відповідно до наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12.08.2021№251 о/с вислуга років, яка дає право на призначення пенсії, з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі №420/14918/20, складає 25 років 05 місяців 19 днів.
Інші заяви по суті справи та додаткові докази учасниками справи не надавались.
З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 21 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII.
Позивач проходив службу в Національній поліції України.
Згідно Витягу з наказу начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12.08.2021 року №251-о/с, підполковника поліції ОСОБА_2 (0064759), начальника відділу моніторингу та заступника начальника управління зонального контролю Одеського управління, із 16 серпня 2021 року звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Відповідно до наказу від 12.08.2021 року №251-о/с, вислуга років у пільговому обчисленні складає: 03 роки 05 місяців 16 днів; вислуга років, яка дає право на призначення пенсії, з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20, – 25 років 05 місяців 19 днів.
14.10.2025 року позивач через веб-портал Пенсійного фонду України звернувся до органів ПФУ із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №298 від 29.10.2025 року, ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за вислугу років.
Відповідно до змісту цього рішення, ОСОБА_1 з 17.08.2021 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 2262 на підставі документів, наданих Головним управлінням Національної поліції в Одеській області, за наявності календарної вислуги 22 роки. Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати та мають 25 календарних років і більше. Враховуючи зазначене, права на пенсію за вислугу років з урахуванням календарної вислуги 22 роки ОСОБА_1 не має, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 298 від 29.10.2025 про відмову в призначенні пенсії.
Не погоджуючись з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №298 від 29.10.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Позивач стверджує, що з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20 на день звільненні зі служби в поліції його вислуга років становить 25 років 05 місяців 19 днів, що є достатнім для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону № 2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону № 2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Статтею 17-1 Закону № 2262-XII визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання цієї норми, постановою Кабінету Міністрів України 17 липня 1992 року №393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Порядок № 393).
Пунктом 3 Порядку № 393, у редакції, яка діяла на момент звільнення позивача зі служби в поліції (12.08.2021), встановлювались періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Пунктом «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, яка діяла станом на 12.08.2021 року) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ) зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Спірним у цій справі стало питання щодо застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для призначення (перерахунку) пенсії за вислугу років.
Позивач стверджує, що з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20 на день звільненні зі служби в поліції його вислуга років становить 25 років 05 місяців 19 днів.
У свою чергу, відповідач вказує, що умовою призначення пенсії за вислугу років згідно пункту “б” статті 12 Закону №2262 є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років, тому позивач, маючи станом на дату звільнення зі служби вислугу років в календарному обчисленні 22 роки 00 місяців 03 дні, права на пенсію за вислугу років не має.
Дійсно судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20, наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 15.04.2021 року №113-о/с підполковнику поліції ОСОБА_3 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, зараховано вислугу років у пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 28.07.2004 по 27.01.2010 та з 27.01.2010 до 01.07.2011 у загальній кількості 03 роки 05 місяців 16 днів.
Відповідно до наказу від 12.08.2021 року №251-о/с, на дату звільненні зі служби в поліції вислуга років позивача становить: у пільговому обчисленні - 03 роки 05 місяців 16 днів; вислуга років, яка дає право на призначення пенсії, з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20, – 25 років 05 місяців 19 днів.
Також позивач надав до суду лист Сектору пенсійного забезпечення Національної поліції України від 05.12.2025 року, згідно якого повідомляється, що відповідно до наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 12.08.2021№251 о/с вислуга років, яка дає право на призначення пенсії, з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року, винесеного у справі №420/14918/20 складає 25 років 05 місяців 19 днів.
Надаючи оцінку наведеним обставинам справ, суд враховує наступне.
19.02.2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (далі також – постанова КМУ №119). 
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 119 постанову Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.».
Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 119 у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 абзац перший викладено в такій редакції: « 3. До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:».
Отже, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 змінилось регулювання спірних правовідносин, а саме Порядок № 393, як і Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлювали розмежування календарної та пільгової вислуги року т мети їх застосування, а саме: календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пільгова - для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/23.
Верховний Суд у постанові від 31.08.2023 у справі №200/4951/22, правовідносини у якій є подібними, сформулював наступний правовий висновок:
«- підпунктом «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- водночас, відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, чинній на дату звільнення, 27 червня 2022 року, та дату звернення позивача із заявою до ГУ НП в Донецькій області щодо оформлення та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення пенсії, 1 листопада 2022 року) до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах (пункт 3 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року): один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- тому, для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України №119 від 16 лютого 2022 року.».
У постанові від 10.12.2024 у справі №520/5695/23 Верховний Суд сформував такий правовий висновок: призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII особам, які звільнені зі служби в поліції і звернулись із заявою для оформлення та направлення документів до пенсійних органів після 19.02.2022 (набрання чинності Постановою № 119, якою внесені зміни до Порядку №393), здійснюється виходячи з обчислення календарної вислуги років.
Зазначену правову позицію щодо застосування норм Порядку № 393 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119) також підтримав Верховний Суд у постановах від 31.01.2024 у справі №120/7300/22, від 17.07.2024 у справі № 420/13796/22, від 29.07.2024 у справі №480/4196/23, від 23.12.2024 у справі № 200/107/23, від 23 грудня 2024 року у справі №200/107/23, від 22 січня 2025 року у справі №280/6943/22, від 13 лютого 2025 року у справі №420/31238/23, від 11 березня 2025 року у справі № 500/6643/23, від 18 березня 2025 року у справі № 360/2102/22 та інших під час розгляду подібних правовідносин.
Як встановлено судом, 14.10.2025 року позивач звернувся до органів ПФУ із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-XII, оскільки мав вислугу 25 років, у т.ч. у пільговому обчисленні 03 роки 05 місяців 16 днів. 
Відповідно до змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №298 від 29.10.2025 року, календарна вислуга років позивача станом на час звернення із заявою про перерахунок складала 22 роки, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 298 від 29.10.2025 про відмову в призначенні пенсії.
Водночас, вирішуючи спір судом встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року по справі № 640/13694/22, визнано протиправними та нечинними, зокрема, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" (яким Порядок № 393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: « 2-1. Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.»); а також підпункт 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393" (яким внесено зміни до пункту 3 Порядку № 393 в частині пільгового зарахування вислуги років лише в цілях визначення розміру пенсії, а не під час визначення права на призначення пенсії).
Скасовуючи зміни, внесені до п.3 Порядку № 393, суд зазначив, про те, що у Кабінету Міністрів України не має права скасовувати законні сподівання на призначення та виплату пенсії за вислугу років на пільгових умовах, які є легітимними очікуваннями (або законними сподіваннями) військовослужбовців на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Отже, станом на дату звернення позивача до відповідача щодо переведення на пенсію за вислугу років (14.10.2025 року) була відновлена попередня редакція п.3 Порядку № 393, яка дає право на зарахування пільгової вислуги років не лише для визначення розміру пенсії, а і до вислуги, яка дає право на призначення пенсії.
Згідно з ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
З огляду на дату набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року по справі №640/13694/22 (28.08.2025), станом на 28.10.2025 року (дата прийняття оскаржуваного рішення), пункт 3 Порядку №393 надає право на зарахування пільгової вислуги років до вислуги, яка дає право на призначення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Згідно обставин цієї справи, вислуга років позивача, яка дає право на призначення пенсії, з урахуванням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 420/14918/20, становить 25 років 05 місяців 19 днів. 
За таких обставин, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст. 12 Закону № 2262.
Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги та з метою повного та ефективного захисту прав позивача, вважає доцільним: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2025 №298 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 14.10.2025 року ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, виходячи з вислуги 25 років, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум.
Саме такий судовий захист суд вважає ефективним, достатнім та повним для відновлення порушених прав позивача.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити. 
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач був звільнений від сплати судового збору, інших витрат не заявлено, відповідно, підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України, 
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2025 року №298 щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 14.10.2025 року ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років згідно із п. «а» ст. 12 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, виходячи з вислуги 25 років, та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням виплачених сум.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук