ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2684/25 (904/5806/25)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Скорик Н.О.

за позовом  ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг
до Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м. Кривий Ріг
про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва
в межах справи №904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ 
до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом

Представники:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.

РУХ СПРАВИ
13.10.2025 через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва у розмірі 160 000,00 грн.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.10.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/5806/25).
Ухвалою господарського суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами.
04.11.2025 до суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання (вх. номер суду 48487/25 від 04.11.2025) про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою господарського суду від 06.11.2025 клопотання Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (вх. номер суду 48487/25 від 04.11.2025) про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву задоволено. Продовжено Акціонерному товариству "Криворізький залізорудний комбінат" строк для подання відзиву на позов, встановивши строк для його подання до 17.11.2025.
17.11.2025 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Згідно Розпорядження № 4 від 05.01.2026 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" призначено повторний автоматизований розподіл справи з огляду на те, що суддю Мартинюка С.В. відраховано зі штату.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2026 справу № 904/2684/25 (904/5806/25) передано на розгляд судді Примака С.А.
Ухвалою господарського суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 07.04.2026.
07.04.2026 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача у справі.
Представники позивача та відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі учасники справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог статей 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином 
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 07.04.2026 прийнято рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
Позивач зазначає, що під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача з нею стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого вона отримала трудове каліцтво, відсікання основної фаланги першого пальця лівої кисті, що призвело до встановлення їй 20 % стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Також позивач зазначає, що роботодавець відповідно до законодавства зобов`язаний забезпечити безпечні умови праці та несе відповідальність за шкоду, завдану працівнику у зв`язку з виконанням трудових обов`язків, а тому завдане їй ушкодження здоров`я спричинило фізичні та моральні страждання, психологічний дискомфорт, порушення звичного способу життя та необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя. Враховуючи характер травми, тривалість та незворотність її наслідків, втрату професійної працездатності та моральні переживання, позивач просить суд стягнути з відповідача 160 000 грн компенсації моральної шкоди.

Позиція відповідача
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на відсутність у його діях підстав цивільно-правової відповідальності за завдання моральної шкоди. Відповідач зазначає, що відповідно до акта розслідування нещасного випадку від 12.03.2008 причиною його настання стало порушення позивачем вимог інструкції з охорони праці, зокрема невиконання обов`язку щодо фіксації ляди породоперепусника, при цьому супутніх причин комісією не встановлено. На думку відповідача, роботодавцем були створені належні та безпечні умови праці, проведено необхідні інструктажі, навчання та перевірку знань з охорони праці, а тому відсутня вина підприємства у настанні нещасного випадку. Також відповідач зазначає, що сам факт визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом, не свідчить про наявність вини роботодавця, а наведена позивачем інформація про 7,5 % вини потерпілої стосується лише зменшення розміру одноразової страхової виплати та не визначає ступінь вини роботодавця. Крім того, відповідач вказує, що заявлений розмір моральної шкоди є завищеним та не відповідає принципам розумності і справедливості, оскільки позивач після нещасного випадку продовжила трудову діяльність у відповідача, їй не встановлено групу інвалідності, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі
Предметом доказування по даній справі є встановлення факту порушення прав позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяними стражданнями, а також розміру цих страждань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Позивач здійснює трудову діяльність на підприємстві відповідача, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.09.1991. 
Згідно акту (форма Н-5) розслідування нещасного випадку, що стався 15.08.2008 о 22:00 затвердженого директором з охорони праці ВАТ "Кривбасзалізрудком" ОСОБА_2 15.03.2008 зроблено наступний висновок: нещасний випадок вважається пов`язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1. Особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, є: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - машиністи конвеєру ДСФ, які, піднявши ляду отвору породоперепускника, її не зафіксували, внаслідок чого не здійснили безпечне виконання робіт на обладнанні, чим порушили п. 1.5 "Інструкції з охорони праці № 27-ПВ для машиніста конвеєра". За порушення, що призвели до нещасного випадку, пропонується вищевказаних осіб притягти до дисциплінарної відповідальності. Члени комісії з розслідування зустрічалися з потерпілою, розглянули питання щодо розв`язання соціальних проблем, які виникли внаслідок нещасного випадку, надали пропозиції щодо їх розв`язання відповідним органам, роз`яснили потерпілій права у зв`язку з настанням нещасного випадку.
Відповідно до акту №02 (форми Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом затвердженого директором з охорони праці ВАТ "Кривбасзалізрудком" ОСОБА_2 15.03.2008 встановлено обставини, за яких стався нещасний випадок: 12 березня 2008 року у третю зміну (з 15.30 год до 22.30 год), згідно наряду, виданого виробничим майстром ДСФ ОСОБА_4 , машиніст конвеєру ОСОБА_1 повинна була здійснювати обслуговування стрічкового конвеєра СК-204, а машиніст конвеєру, з правами стовбурової, ОСОБА_3 — на відмітці +37 м обслуговувати приймальний бункер пустих порід.
З початку зміни виробничий майстер ОСОБА_4 перевірив стан робочих місць і здійснив допуск ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до виконання робіт.
Близько 22 години, після розвантаження останнього скіпа у приймальний бункер, ОСОБА_3 прийшла на робоче місце ОСОБА_1 з ціллю допомогти їй перепустити породу і помітила, що нижній завантажувальний отвір породоперепускника частково перекритий дошкою та негабаритним шматком породи. ОСОБА_1 в цей час прокачувала породу стрічковим конвеєром.
Для того щоб переконатися, що в приймальному бункері порода відсутня, вони, удвох, відкрили ляду оглядового отвору породоперепускника і виявили, що у ньому ще знаходиться порода.
ОСОБА_3 , за допомогою ломика, почала пропускати залишки породи з приймального бункеру через нижній отвір породоперепускника на стрічковий конвеєр. Тим часом ОСОБА_1 , обіпершись лівою рукою на край оглядового отвору, спостерігала за переміщенням породи. В цей час ляда впала і травмувала їй перший палець лівої кисті.
Комісія, оглянувши місце нещасного випадку, ознайомившись з пояснювальними записками потерпілої, свідків та технічною документацією, виявила таке:
- Машиністи конвеєру ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , піднявши ляду оглядового отвору породоперепускника, її не зафіксували, чим не здійснили безпечне виконання робіт на обладнанні, порушили вимоги п. 1.5 "Інструкції з охорони праці № 27-ПВ для машиніста конвеєра".
Вид події: падіння предмету. Шкідливий або небезпечний фактор та його значення: фізичний небезпечний фактор (пункт 6).
Пунктом 7 вказаного акту визначено причини нещасного випадку: основна – порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання. Супутні відсутні.
Діагноз з листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: відсікання основної фаланги І-го пальця лівої кисті на рівні основи (пункт 9).
Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - машиністи конвеєру ДСФ, які, піднявши ляду отвору породоперепускника, її не зафіксували, внаслідок чого не здійснили безпечне виконання робіт на обладнанні, чим порушили п. 1.5 "Інструкції з охорони праці № 27-ПВ для машиніста конвеєра" (пункт 10).
Протоколом №4 від 10.04.2008 засідання комісії з охорони праці шахти "Родіна" ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" прийнято наступне рішення: за порушення ОСОБА_1 п. 1.5 "Інструкції з охорони праці № 27-ПВ для машиніста конвеєра", яке відобразилося у тому, що вона з ОСОБА_3 , підійнявши ляду отвору породоперепусника, її не зафіксували, внаслідок чого не здійснили безпечне виконання робіт на обладнанні, визначити 7,5 % її провини.
Згідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 № 024692 від 02.07.2008 позивачу за наслідками первинного огляду встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% з 01.07.2008 по 01.07.2009. Група інвалідності не встановлена.
Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 12 ААА №013564 від 15.07.2015 за результатами повторного огляду позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 20% з 01.07.2015 безстроково. Група інвалідності не встановлена.
Також позивач зазначає, що завдане їй ушкодження здоров`я спричинило фізичні та моральні страждання, психологічний дискомфорт, порушення звичного способу життя та необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя. 

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
Щодо моральної шкоди
Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 2 ст.153 Кодекс законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Відповідно до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно статті 153 Кодекс законів про працю України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
У відповідності зі ст.237-1 Кодекс законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
З наведених норм суд робить висновок про те, що створення і забезпечення нешкідливих умов праці є сферою відповідальності працедавця.
Водночас у працівника є своя зона відповідальності: дотримання умов з охорони та безпеки праці в тій частині, за яку він сам відповідає. Зокрема, згідно зі ст. 14 Закону України Про охорону праці працівник, серед іншого, зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва. Нормами Кодексу законів про працю України також передбачені аналогічні обов`язки працівника. Так, статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці; статтею 159 - обов`язок працівника виконувати вимоги нормативних актів про охорону праці.
Як встановлено судом на підставі досліджених доказів, трудове каліцтво позивача настало, зокрема, внаслідок недотримання ним вимог охорони праці. Разом з тим наявність вини працівника не виключає обов`язку роботодавця щодо забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці, а відтак сама по собі не звільняє роботодавця від відповідальності за наслідки нещасного випадку чи професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом.
Суд враховує положення ч. 2 ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Отже, вина власника не є обов`язковою складовою юридичного складу який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявність моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками, та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21).
У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок трудового каліцтва, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпілі на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Так, нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обов`язків, а ст. 13 Закону України Про охорону праці передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Господарський суд відхиляє заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, виходячи з того що нещасний випадок стався під час виконання позивачем трудових обов`язків та визнаний таким, що пов`язаний з виробництвом. Сам по собі факт недотримання працівником окремих вимог інструкції з охорони праці не звільняє роботодавця від покладеного на нього законом обов`язку забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці та організувати належний контроль за їх дотриманням. Законодавство у сфері охорони праці виходить із принципу пріоритету життя і здоров`я працівника та покладає на роботодавця обов`язок створення і підтримання безпечного виробничого середовища, а тому наведені відповідачем обставини можуть бути враховані лише при визначенні розміру відшкодування, але не є підставою для відмови у задоволенні позову.
Крім того, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, законодавство не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Оцінивши наведені обставини у сукупності та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи наявність вини позивача, а також враховуючи наявність вини позивача, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у вигляді одноразового грошового відшкодування в сумі 120 000,00 грн, що є співмірним заподіяній позивачу шкоді та достатнім для її відшкодування.
З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо оподаткування суми моральної шкоди
Господарський суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі №235/3143/24 (провадження № 61-14246св24) вказав, що обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Необґрунтованим є вирішення судами у цій цивільній (господарській) справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми "без утримання податків та інших обов`язкових платежів".

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи;
В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року складає 3028,00 грн.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, за подання даних позовних вимог, належний розмір судового збору складає 1 920,00 грн.
Враховуючи, що даний позов задоволено частково у сумі 120 000,00 грн, господарський суд вважає за необхідне стягнути несплачений судовий збір в розмірі 1 440,00 грн з відповідача безпосередньо на користь державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок трудового каліцтва - задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану внаслідок ушкодження його здоров`я у розмірі 120 000,00 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь державного бюджету (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 440,00 грн - судового збору. 
В решті позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення складено 07.04.2026.

Суддя С.А. Примак