РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/4962/25
23 лютого 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області 
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Дмитрук О.С.
позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Костопіль у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, 

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови від 25 листопада 2025 року серії ЕНА № 06217149 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Зазначену постанову вважає незаконною і такою, що підлягає скасуванню. При цьому покликається на те, що у вказаний в оскаржуваній постанові час транспортним засобом не керував, під час руху працівниками поліції не зупинявся, викладені у постанові обставини не відповідають дійсності. 
Його дії за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП кваліфіковані не вірно, докази його вини відсутні, зміст постанови не відповідає вимогам ст. 383 КУпАП. 
При накладенні на нього адміністративного стягнення посадовою особою не з`ясовано повно, всебічно та об`єктивно всіх обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, чим порушено вимоги ст. 280 КУпАП. 
Вважає, що викладені у постанові висновки про вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи та в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини. Крім того, пояснив, що у вказаний у постанові час транспортним засобом не керував, працівниками поліції не зупинявся, доказів його вини не надано. Він перебував у припаркованому на узбіччі автомобілі, яким керував його брат ОСОБА_2 . У поліцейського були відсутні підстави вимагати у нього посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейський не з`ясував всіх обставин справи, які підлягають встановленню при накладенні адміністративного стягнення. Просив заявлені вимоги задовольнити. 
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Рівненській області у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Оскаржувану постанову вважає правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою. 
Заслухавши пояснення позивача, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та дослідивши надані сторонами докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Згідно до ч. 1 ст. 40 цього ж Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом встановлено, що постановою інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області лейтенанта поліції Ліферчука Я.М. серії ЕНА № 6217149 від 25.11.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. 
У постанові зазначено, що 24.11.2025 о 23 год. 33 хв. в с. Лісопіль, автодорога Н-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів, 124 км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , з недостатньо освітленим номерним знаком в темну пору доби, а також не пред`явив на законну вимогу посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 30.2, 2.4 а Правил дорожнього руху. 
Відповідно до п. 2.4 "а" на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1, зокрема посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії).
Пунктом 30.2 Правил дорожнього руху передбачено, що номерні знаки повинні бути чисті і достатньо освітлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 125 КупАП передбачає адміністративну відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Разом із тим суду не надано доказів того, що позивач у вказаний у постанові час керував автомобілем, під час руху зупинявся працівником поліції, були законні підстави для зупинки транспортного засобу під його керуванням, а також того, що вимога поліцейського про пред`явлення для перевірки документів, зазначених у п. 2.1 Правил дорожнього руху, була законною. 
Відеозапису події зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення не надано, що унеможливлює з`ясування всіх обставин справи, які мають бути встановлені при накладенні адміністративного стягнення.
Надані відповідачем фотознімки не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, поза розумним сумнівом. 
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що у вказаний у постанові час повертався з роботи та помітив припаркований на узбіччі автомобіль, до якого наближалися на службовому автомобілі працівники поліції. Моменту керування зазначеним транспортним засобом ОСОБА_1 та зупинки його при цьому працівниками поліції не бачив. Позивач пояснював поліцейським, що він не керував вказаним автомобілем.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що 25.11.2025 у вечірній час повертався разом із позивачем на своєму автомобілі із с. Лісопіль в м. Костопіль. Він перебував за кермом, ОСОБА_1 знаходився на передньому пасажирському сидінні. Він зупинив автомобіль на узбіччі та розмовляв по телефону. В цей час побачив поліцейський автомобіль, який наближався до них. У зв`язку з тим, що перебуває в розшуку за самовільне залишення вйськової частини, до приїзду працівників поліції, вибіг з автомобіля. Позивач залишився перебувати в транспортному засобі. Пізніше ОСОБА_1 йому зателефонував та він підійшов до автомобіля, пояснював поліцейським, що саме він керував транспортним засобом. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Суд вважає, що позивачем доведено, що при винесенні оскаржуваної постанови посадовою особою не з`ясовано всіх обставин, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні.
У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Судом встановлено, що відповідачем належних та допустимих доказів у підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП, не надано. 
Сама лише постанова про накладення адміністративного стягнення не є свідченням наявності складу, події правопорушення та вини позивача у його вчиненні.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Постанова ВАС КАС від 30 травня 2018 року у справі №175/1982/16-а (2а/175/10/16).
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ст. 72 – 76, 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Зі змісту ст. 7 КУпАП вбачається, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зазначених вимог закону відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не дотримано.
Покликання позивача на те, що при притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем допущені порушення вимог закону суд вважає доведеними.
Таким чином суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, зокрема вони підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 3, 5-10, 12, 72-77, 90, 99, 139, 246, 250, 257, 260, 286 КАС України, ст. 7, 9, ст. 125, ч. 1 ст. 126, ст. 245, 246, 248, 249, 251, 254, 268, 280, 283, 285, 287, 288, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 06217149 від 25.11.2025, винесену інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ліферчуком Я.М. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Інформація про сторони:
Позивач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, вул. С. Бандери, 14А, м. Рівне, ЄДРПОУ 40108646.
Повний текст судового рішення складено 02 березня 2026 року.

Суддя: Снітчук Р.М.