Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/11762/25
Номер провадження2/711/611/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Дмитренка О.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
15 грудня 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс», через підсистему «Електронний суд», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 6468,44 грн, витрати на правничу допомогу та судові витрати (вхідний №50699, а.с.1-6).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.08.2019 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №2025655492, за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором.
На виконання умов вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Натомість, відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання.
Щодо переходу права вимоги до ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитний договір №2025655492 від 27 серпня 2021 року, то позивач у позові зазначає про те, що 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача за кредитний договір №2025655492 від 27 серпня 2021 року.
Надалі, 11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» набуло права вимоги до відповідача за кредитний договір №2025655492 від 27 серпня 2021 року.
Також 12 квітня 2021 року ТОВ «ФК Укрфінанс груп» та ТОВ «Цикл Фінанс» уклали договір факторингу №12/4/21, згідно з яким ТОВ «ФК Укрфінанс груп» відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право вимоги за кредитним договором №2025655492 від 27 серпня 2021 року продукту POS, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , а ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги за вказаним договором та усіма додатковими угодами до нього.
Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором №2025655492 від 27 серпня 2021 року становить 6468 грн 44 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4879 грн 99 коп, заборгованість за процентами - 0 грн 57 коп, заборгованість по комісії - 1587 грн 88 коп, заборгованість по пені - 0,00 грн.
Позивач у позові зазначає, що під час укладення кредитного договору між первісним кредитором і відповідачем, сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення указаного правочину.
Оскільки відповідач належним чином не виконала зобов`язання щодо повернення коштів, позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до суду з даним позовом та просить суд стягнути заборгованість в сумі 6468,44 грн, а також витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 00 хв 20 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.78-79).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.01.2026 розгляд справи відкладений до 14 год 10 хв 17 лютого 2026 року (а.с.87).
Судове засідання, що було призначене о 14 год 10 хв 17.02.2026, не відбулося у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін та їх представників про що секретарем судового засідання складена відповідна довідка (а.с.93). Розгляд справи відкладений до 09 год 50 хв 17 березня 2026 року.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.03.2026 розгляд справи відкладений до 10 год 30 хв 10 квітня 2026 року (а.с.110).
Представник позивача Жабченко Т.М. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника ОСОБА_2 у підсистемі «Електронний суд», що були отримані цими учасниками справи 21 березня 2026 року (а.с.111 зворот, 112 зворот). Водночас у п.6-7 прохальної частини позовної заяви від 17.12.2025 представник позивача Жабченко Т.М. просила суд розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.5 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання 10 квітня 2026 року о 10 год 30 хв не з`явилася, про причини неявки не повідомила, хоча про місце, день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без її участі до суду не подала, відзиву до суду не направила (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами).
У зв`язку з цим, 10 квітня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 27 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала до акціонерного товариства «ОТП Банк» анкету-заяву на отримання кредиту, в якій зазначила власні персональні дані, такі як: прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, ідентифікаційний номер, дані паспорта громадянина України, адресу реєстрації та місця фактичного проживання, місце роботи та номер мобільного телефону (а.с.28).
У заяві-анкеті про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» ОСОБА_1 зазначила, що попередньо ознайомилася зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті банку www.otpbank.com.ua.
27 серпня 2019 року ОСОБА_1 ознайомилася та підписала власноручним підписом паспорт споживчого кредиту, відповідно до пункту 3 якого, тип кредиту: кредит, ліміт якого становить 5599,90 грн., строк кредитування 24 місяці. Крім того, відповідно до пункту 3 паспорту споживчого кредиту на ім`я позичальника відкривається кредитна лінія: сума/ліміт кредиту: 4000 гривень (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору); строк кредитування 36 місяців (з правом пролонгації); мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту: безготівково шляхом перерахування коштів на придбання товару (а.с.30).
Також суд встановив, що 27 серпня 2019 року АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2025655492 (далі – Кредитний договір, а.с.21).
Відповідно до п.1.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: загальний розмір кредиту – 5599,90 грн на придбання товару, 0,00 грн – на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, та 0,00 грн – на сплату додаткових послуг банку, загальний розмір кредиту – 5599,90 грн; дата остаточного повернення кредиту 27 серпня 2021 року.
За умовами кредитного договору № 2025655492 від 27 серпня 2019 року заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку, які розміщені на офіційному сайті Банку.
У п.2.1 Кредитного договору сторони обумовили, що за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку та інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5 % на місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних.
На виконання умов вище вказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.
Згідно рахунку-фактури №ЧРК-1048-4619379 від 27.08.2019 та видаткової накладної №ЧРК-1048-31996631 від 27.08.2019 відповідачу надано кредит у загальному розмірі 5599 грн 90 коп на придбання товарів у магазині «Фокстрот» (ТОВ «САВ-Дістрибьюшн») (а.с.22, 25, 26).
Також у судовому засіданні суд дослідив розрахунок заборгованості за кредитним договором №2025655492 за період з 27.08.2019 до 27.08.2021, що підготовлений АТ «ОТП Банк», і встановив, що, станом на 11.12.2020, розмір заборгованості позичальника ОСОБА_1 складає 6468 грн 44 коп, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 4879 грн 99 коп, заборгованість за процентами - 0 грн 57 коп, заборгованість по комісії - 1587 грн 88 коп, заборгованість по платі за пропуск платежів - 0,00 грн (а.с.98-100, 102-105).
Також суд встановив, що 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП Банк» («Клієнт») та ТОВ «Діджи Фінанс» («Фактор») укладено договір факторингу №11/2/20 (далі – Договір факторингу №11/2/20).
Згідно п. 1.1-1.4 Договору факторингу №11/2/20, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) за плату відповідно до умов цього договору. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (а.с.33-37).
Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 1, кількість боржників: 5816 (а.с.8).
Із акту приймання-передачі реєстру боржників № 2 до договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 2, кількість боржників: 6054 (а.с.8 зворот).
Також із акту приймання-передачі реєстру боржників № 3 до договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 3, кількість боржників: 133 (а.с.9).
Із акту приймання-передачі реєстру боржників № 4 до договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020, складеного між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу № 11/2/20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 4, кількість боржників: 51 (а.с.9 зворот).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» перерахувало АТ «ОТП Банк» грошові кошти як оплату права грошової вимоги згідно з означеним правочином у сумі 2 823 184 грн (а.с.60).
Із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020 суд встановив, що до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2025655492 від 27.08.2019 у загальній сумі 6468,44 грн, з яких: 4879,99 грн – заборгованість по тілу кредиту, 0,57 грн – заборгованість по відсотках, та 1587,88 грн – заборгованість по комісії (а.с.14).
Також суд встановив, що 11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» («Клієнт») та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» («Фактор») укладено договір факторингу №437/ФК-20 (далі – Договір факторингу №437/ФК-20).
Згідно п. 1.1-1.4 Договору факторингу №437/ФК-20, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (а.с.49-53).
Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020, складеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 1, кількість боржників: 5167 (а.с.11).
Із акту приймання-передачі реєстру боржників № 2 до договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020, складеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс груп», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020 реєстр боржників № 2, кількість боржників: 3906 (а.с.11 зворот).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020 ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» перерахувало ТОВ «Діджи Фінанс» грошові кошти як оплату права грошової вимоги згідно з означеним правочином у сумі 2 540 700 грн (а.с.62).
Із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020 суд встановив, що до ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2025655492 від 27.08.2019 у загальній сумі 6468,44 грн, з яких: 4879,99 грн – заборгованість по тілу кредиту, 0,57 грн – заборгованість по відсотках, та 1587,88 грн – заборгованість по комісії (а.с.16).
Також суд встановив, що 12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» («Клієнт») та ТОВ «Цикл Фінанс» («Фактор») укладено договір факторингу №12/4/21 (далі – Договір факторингу №12/4/21).
Згідно п. 1.1-1.4 Договору факторингу №12/4/21, клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (а.с.42-45).
Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників № 1 до договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021, складеного між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ТОВ «Цикл Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 реєстр боржників № 1, кількість боржників: 4910 (а.с.10).
Із акту приймання-передачі реєстру боржників № 2 до договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021, складеного між ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та ТОВ «Цикл Фінанс», суд встановив, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами пункту 8.3 договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 реєстр боржників № 2, кількість боржників: 3590 (а.с.10 зворот).
Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» грошові кошти як оплату права грошової вимоги згідно з означеним правочином у сумі 1 800 000 грн (а.с.61, 61 зворот).
Із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 суд встановив, що до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2025655492 від 27.08.2019 у загальній сумі 6468,44 грн, з яких: 4879,99 грн – заборгованість по тілу кредиту, 0,57 грн – заборгованість по відсотках, та 1587,88 грн – заборгованість по комісії (а.с.15).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 
Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу №12/4/21 від 12.04.2021 у взаємозв`язку з Договорами факторингу №11/2/20 від 11.12.2020 та №437/ФК-20 від 11.12.2020.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, щоза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Частиною 1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на зазначених у ньому умовах шляхом підписання означеного правочину за допомогою власноручного підпису як представником АТ «ОТП Банк» (директором Департаменту управління мережею продажів споживчих кредитів), так і позичальником ОСОБА_1 .
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання нею в кредит від АТ «ОТП Банк» грошових коштів в сумі 5599,90 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. 
Водночас матеріалами справи, що досліджені безпосередньо судом у засіданні, підтверджується той факт, що сума кредиту, що була обумовлена між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 і відображена у розділі 1 Кредитного договору, була отримана відповідачем саме 27.08.2019 шляхом придбання товарів у магазині «Фокстрот» (ТОВ «САВ-Дістрибьюшн») за рахунок кредитних коштів. 
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первісному кредитодавцю АТ «ОТП Банк», так і його правонаступникам: ТОВ «Діджи Фінанс» та/або ТОВ «ФК «Укрфінанс груп» та/або ТОВ «Цикл Фінанс», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4879,99 грн в рахунок погашення тіла кредиту та 0,57 грн у рахунок погашення відсотків за користування сумою кредиту підлягає задоволенню.
Разом з тим, щодо розміру заборгованості за комісією в сумі 1587,88 грн, то суд зазначає про таке.
Суд звертає увагу учасників справи, що в позовній заяві позивачем не конкретизовано, яким саме пунктом Кредитного договору передбачено нарахування комісії, заборгованість за якою складає 1587.88 грн, та за які саме послуги вона нараховується.
Водночас, згідно розділу 1 Кредитного договору, комісійна винагорода за видачу кредиту складає 0,00 грн, а також і додаткові послуги банку складають 0,00 грн.
Крім того п.1.1 Кредитного договору сторони обумовили, що комісія за управління кредитом складає щомісячно 0 % від суми кредиту.
У графіку платежів вказано про наявність додаткових послуг згідно із Тарифами (інші послуги банку, щомісячна комісія) (а.с.29). Водночас, позивачем не надано суду вищевказаних Тарифів, не надано доказів того, що відповідач з ними була ознайомлена, а також із матеріалів цивільної справи неможливо встановити, які ж саме додаткові послуги надавались чи мали надаватись первісним кредитодавцем, за які було передбачено сплату комісії в сумі 1587,88 грн.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими засобами доказування тих обставин, що сторони Кредитного договору обумовили сплату позичальником комісії в розмірі 1587,88 грн, а також визначили види послуг, що надавались АТ «ОТП Банк», вартість яких сукупно становила 1587,88 грн.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії в сумі 1587,88 грн задоволенню не підлягає.
Що стосується прохання позивача, що викладене у п. 5 позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн, то суд зазначає про таке.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №711/11762/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24).
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Гулієвою С.А. (а.с.18-20); 2) акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14.11.2025 (а.с.12); 3) детального опису робіт, виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с.17); 4) посвідчення адвоката, яким документована Гулієва С.А. (а.с.67); 5) додаткової угоди №2025655492 від 14.11.2025 до договору про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 серпня 2025 року (а.с.38) 6) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №12018/10 від 21.08.2025 (а.с.68).
У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Гулієвою С.А. в конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги.
З аналізу статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 137 ЦПК України.
Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 13.03.2025 у справі №275/150/22 (провадження № 61-13766св24).
За приписами статті 13 ЦПК України суд як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, не може діяти на користь будь-якої із сторін, оскільки це не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що зменшення розміру витрат на правову допомогу, отриману позивачем у заявленому та доведеному обсязі, без відповідної заяви іншої сторони у спорі - відповідача, є порушення вимог статті 13, частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України. 
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень ст.13, 137 ЦПК України викладений в постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі №361/10208/23 (провадження № 61-12269св24), що судом застосовується з метою виконання положень ч.4 ст.263 ЦПК України.
Водночас, ч. 1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 6468,44 грн, які судом задоволені частково в розмірі 4 880,56 грн, що складає 75,45% від ціни позову (4880,56 грн / 6468,44 грн), тому суд дійшов висновку про необхідність застосування до спірних відносин принципу пропорційності визначення судових витрат, визначивши розмір витрат на правничу допомогу, що надана позивачу, в розмірі 75,45%, що відповідає розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з цим, керуючись п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що у грошовому виразі складає 2 263,50 грн (3000 грн (розмір витрат на правничу допомогу, що визнаний судом співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт) х 0,7545 (розмір задоволених позовних вимог)).
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що саме 2 263,50 грн підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача як витрати на правничу допомогу, що останньому надавались професійним адвокатом. 
Що стосується прохання позивача, викладеного у п.4 прохальної частини позовної заяви від про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із досліджених судом матеріалів позовної заяви вбачається, що витрати позивача по сплаті судового збору складають 2422,40 грн (з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8), що підтверджується платіжною інструкцією №СЗ-2838 від 05.12.2025 (а.с.63). 
Оскільки суд визнав позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором обгрунтованими і задовольнив їх на суму 4880,56 грн (4879,99 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 0,57 грн – заборгованість за відсотками), що складає 75,45% від ціни позову (4880,56 грн / 6468,44 грн), тому із відповідача на користь позивача, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 827,70 грн, тобто 75,45% від розміру сплаченого позивачем судового збору (2422,40 х 0,7545).
Водночас суд, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, також зважає на те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази тому юридичному факту, що відповідач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору згідно положень ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» до відповідача ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в розмірі 4880,56 грн, з яких: 4879,99 грн – заборгованості за тілом кредиту, та 0,57 грн – заборгованість за відсотками. Крім того з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 827,70 грн - судового збору, та 2263,50 грн – витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 527, 530, 610, 626, 628, 634, 638, 1046-1050, 1077, 1082 ЦК України, ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2025655492 від 27 серпня 2019 року в розмірі 4880 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок, з яких: 4879 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), та 0 (нуль) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок – сума заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2263 (дві тисячі двісті шістдесят три) гривні 50 (п`ятдесят) копійок та на сплату судового збору в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 70 (сімдесят) копійок, а всього 4091 (чотири тисячі дев`яносто одна) гривня 20 (двадцять) копійок.
У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне заочне рішення складене 10 квітня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПУО: 43453613, місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий:	  	О.  В.  Петренко