РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2026 року 	м. Рівне	№460/20419/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Державної установи "Головний медичний клінічний центр МВС України", Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» (ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області») 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Рівненського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” (далі – відповідач 1), Державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області” (далі – відповідач 2), , в якій просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення (постанову) медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області” оформлене довідкою №580/Д медичної (військово-лікарської) комісії від 09.09.2025 та рішення оформлене відповіддю №33/4-Ч-903 від 14.10.2025 (18497) Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України”;
зобов`язати Центральну медичну (військово-лікарську) комісію Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” провести повторний медичний огляд військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.09.2025 рішенням медичної (військово-лікарської) комісії державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області”, яке оформлене довідкою №580/Д позивача визнано придатним до військової служби. Не погоджуючись з вказаним рішенням, представником позивача подано скаргу, за наслідками розгляду даної якої Центральною медичною (військово-лікарською) комісію Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” встановлено, що підстав для скасування рішення немає. Вказує, що з рішенням медичної (військово-лікарської) комісії ДУ “ТМО МВС України по Вінницькій області та з відмовою Центральної медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України”, оформленою відповіддю № 33/4-4-903 від 14.10.2025 (18497) позивач категорично не згоден та вважає, що обстеження проведено не повною мірою, у рішенні не враховано, відповідно і не відображено наданих висновків лікарів, які встановлюють наявність іншого ступеню порушення функцій (помірних), що вказує на необхідність прийняття рішення про придатність до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Стверджує, що подальше виконання службових обов`язків позивачем, як придатного до військової служби, ставить під ризик його життя та здоров`я, оскільки його реальний стан не дає можливості у повній мірі виконувати накази командирів. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою суду від 11.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач 2 надав відзив, в якому просив в задоволенні позову відмовити. Свою позицію аргументував тим, що медичний огляд позивача проведений за направленням командира військової частини НОМЕР_1 НГУ відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони від 14.08.2008 № 402. За результатами медичного огляду позивача, М(ВЛ) видано довідку від 09.09.2025 № 580/Д, де комісією зроблено висновок, що на підставі статті 64в, 23в гр.ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби (наказ МО України від 14.08.2008 № 402) - Придатний до військової служби. Вказав, що при походженні позивачем медичної комісії до Акту медичного огляду № 580/Д долучено та належним чином комісійно розглянуто документи: рентгенографія поперекового відділу хребта у двох проекціях від 18.08.2025, рентгенографія шийного відділу хребта у двох проекціях від 18.08.2025, МТ шийного відділу хребта від 15.04.2025, МРТ попереково-крижового відділу хребта від 15.04.2025, МРТ грудного відділу хребта від 23.06.2025, свідоцтво про хворобу 12.02.2021, результати огляду лікаря-невропатолога 3 10703873 від 01.07.2025, виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 251460 від 08.08.2025, кардіограма, протокол обов`язкового профілактичного психіатричного огляду від 19.08.2025, виписка із медичної карти стаціонарного хворого №25/1023 від 18.08.2025, виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 4208(23) від 23.08.2023, УЗД ліктьового нерва від 20.08.2025, УЗД малогомілкового нерва від 20.08.2025, результати лабораторних досліджень крові та сечі, консультативний висновок лікаря-нейрохірурга від 26.08.2025, результати стимуляційної електронейроміографії від 20.08.2025. Відповідно, за результатами фізикального обстеження та аналізу медичних документів, М(ВЛ)К встановлено діагноз: “Остеохондроз шийного, поперекового відділів хребта з незначним порушенням статико-динамічної функції хребта; вертеброгенна больова правобічна радикулопатія C7, L5, S1 з рефлекторними, сенсорними розладами”, що відповідає статтям 64в та 23в. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення М(ВЛ) прийняте відповідно до Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402. Крім того, зазначив, що за результатами звернення позивача до ЦМ(ВЛ)К, останньою встановлено, що рішення комісії в довідці М(ВЛ)К від 09.09.2025 №580/Д про придатність до військової служби прийняте у відповідності до вимог наказу №402. Підстав для його перегляду наразі немає. 
Наголосив на тому, що в постанові від 13.06.2018 по справі №806/526/16 Верховного Суду зробив висновок: “що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі". А тому, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Крім того, зауважив, що надані позивачем виписки з медичних карт, огляди лікарів спеціалістів та результати досліджень підтверджують встановлений М(ВЛ)К ступінь порушень.
Представником позивача – адвокатом Корніцькою С.В. через систему “Електронний суд” подано відповідь на відзив відповідача 2. Вказує на те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що до акту медичного огляду №580/Д долучено та належним чином комісійно розглянуто такі медичні документи: рентгенографія поперекового відділу хребта у двох проекціях від 18.08.2025, рентгенографія шийного відділу хребта у двох проекціях від 18.08.2025, МТ шийного відділу хребта від 15.04.2025, МРТ попереково-крижового відділу хребта від 15.04.2025, МРТ грудного відділу хребта від 23.06.2025, свідоцтво про хворобу 12.02.2021, результати огляду лікаря-невропатолога 3 10703873 від 01.07.2025, виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 251460 від 08.08.2025, кардіограма, протокол обов`язкового профілактичного психіатричного огляду від 19.08.2025, виписка із медичної карти стаціонарного хворого №25/1023 від 18.08.2025, виписка-епікриз із медичної картки стаціонарного хворого № 4208(23) від 23.08.2023, УЗД ліктьового нерва від 20.08.2025, УЗД малогомілкового нерва від 20.08.2025, результати лабораторних досліджень крові та сечі, консультативний висновок лікаря-нейрохірурга від 26.08.2025, результати стимуляційної електронейроміографії від 20.08.2025. Водночас, звернула увагу, що під час складання медичної частини акта не були враховані та долучені важливі медичні документи, зокрема первинна консультація нейрохірурга від 22.08.2025, яка свідчить про потребу в реабілітаційних засобах та виключає можливість визнання особи повністю придатною до військової служби. Крім того, у медичній частині акта відсутні скарги пацієнта, які систематично фіксувалися під час стаціонарних лікувань у 2023– 2025 роках (виражений біль у попереку з іррадіацією в праву нижню кінцівку, оніміння та слабкість правої стопи, судоми, обмеження рухів, утруднення ходьби тощо). Пункт 8 анамнезу також містить відомості, що не відповідають наявним медичним документам, зокрема безпідставно зазначено відсутність стаціонарного лікування. У пункті 9 зроблено висновок про відсутність порушень зовнішнього дихання без надання будь-яких результатів спірометрії. Враховуючи викладене, вважає, що встановлений діагноз не відображає реальний обсяг ураження, оскільки всі обстеження підтверджують патологію не лише шийного та поперекового, а й грудного відділу хребта, що залишилося поза увагою відповідачів.
Крім того, у пункті 12 акта зазначено діагноз вертеброгенної правобічної радикулопатії C7, L5, S1 із сенсорними розладами. При цьому, за результатами не врахованої консультації нейрохірурга від 22.08.2025 встановлено вторинний виражений больовий полірадикулярний синдром із патологією міжхребцевих дисків C5–C7, L4–L5, L5–S1. Таким чином, комісією враховано значно менший обсяг уражень, ніж фактично діагностовано. Таким чином, твердження відповідача про очний огляд та ухвалення рішення на підставі повного фізикального обстеження і медичної документації спростовується наведеними обставинами, оскільки ключові висновки спеціаліста залишилися поза увагою. Поряд з іншим, заперечення відповідача фактично стосуються рішень іншого відповідача та виходять за межі предмета доказування. Оцінка ступеня порушень здоров`я належить виключно до повноважень М(ВЛ)К, а не даного відповідача, відповідно до Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС № 285 від 03.04.2017. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі.
Відповідач 2 через систему “Електронний суд” подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що акт медичного огляду формується автоматично за допомогою медичної інформаційної системи “МІА: Здоров`я”. Відповідач є користувачем цієї системи без прав коригування функціоналу. Відповідач вважає безпідставними зауваження щодо спірометрії, посилаючись на те, що пункт “Дані антропометрії” не передбачає окремого документального підтвердження такого обстеження, а обсяг додаткових досліджень визначається лікарями індивідуально. Крім того, щодо посилання позивача на консультацію нейрохірурга від 22.08.2025, відповідач звернув увагу, що відповідний документ відсутній у матеріалах справи, а встановлення діагнозу належить виключно до компетенції лікарів М(ВЛ)К з урахуванням результатів фізикального обстеження. Відповідач стверджує, що медичний огляд проведено очно із залученням лікарів відповідних спеціальностей, а рішення М(ВЛ)К прийнято на підставі наданої медичної документації та результатів обстежень, у зв`язку з чим вважає доводи позивача необґрунтованими.
Відповідач 1 позов не визнав, надав відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідачем, зокрема, зазначено, що медичний огляд позивача проводився штатною М(ВЛ)К ДУ “ТМО МВС України по Вінницькій області”, за результатами якого оформлено довідку 580/Д медичної (військово-лікарської) комісії від 09.09.2025, яку в установленому порядку переглянула ЦМ(ВЛ)К за скаргою позивача. Під час розгляду скарги ЦМ(ВЛ)К дослідила надану медичну документацію, результати стаціонарного та реабілітаційного лікування, інструментальні обстеження та консультації лікарів, за наслідками чого дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення М(ВЛ)К. Відповідач наголосив, що встановлені діагнози відповідають статтям 64(в) та 23(в) Розкладу хвороб, а планове оперативне втручання, рекомендоване нейрохірургом, не є ургентним та не супроводжується функціональними порушеннями. Також зазначив, що у разі відсутності підстав для задоволення скарги ЦМ(ВЛ)К правомірно надала позивачу письмове роз`яснення без ухвалення окремої постанови, що відповідає вимогам Положення №285. Відповідач вважає, що суд може перевіряти лише дотримання процедури прийняття рішення ВЛК, але не вправі оцінювати медичні діагнози чи ступінь придатності до військової служби, посилаючись на усталену практику Верховного Суду. Крім того, відповідач стверджує, що всі наявні медичні документи були розглянуті ВЛК, підстав для додаткових обстежень не було, а позивач не наполягав на їх проведенні. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Від представника позивача – адвоката Корніцької С.В. через систему “Електронний суд” надійшла відповідь на відзив відповідача 1, в якій остання зазначила, що відповідач 1 не надав жодних доказів, на підставі яких ЦМ(ВЛ)К приймала рішення за скаргою від 01.10.2025, зокрема відсутні матеріали розгляду, протоколи засідань, перелік досліджених медичних документів та будь-які підтвердження проведення медико-експертної оцінки. З урахуванням вимог статті 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок довести правомірність своїх дій, однак такий обов`язок не виконано. Крім того, відповідач не дотримався пункту 11 розділу Х Положення №285, який зобов`язує фіксувати у Книзі протоколів засідань документи, на підставі яких приймається рішення, та їх зміст, що свідчить про формальний характер розгляду скарги. У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що скаргу було розглянуто з істотними порушеннями процедури, а результати такого розгляду підлягають скасуванню з призначенням повторного медичного огляду. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Направленням т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 позивача було направлено на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України по Вінницькі області. 
Відповідно до довідки медичної (військово-лікарської) комісії ДУ ТМО МВС України по Вінницькі області № 580/Д від 09.09.2025, позивач визнаний придатним до військової служби на підставі статей 64в, 23в та графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби Положення про військово - лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.
Не погоджуючись з рішенням медичної (військово-лікарської) комісії ДУ “ТМО МВС України по Вінницькій області, оформленим Довідкою № 580/Д від 09.09.2025 про придатність до військової служби головного сержанта ОСОБА_1 , 02.10.2025 представником позивача подано скаргу до Центральної медичної (військово-лікарській) комісії Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” з проханням: 
взнати неправомірним та скасувати рішення медичної (військово-лікарської) комісії ДУ “ТМО МВС України по Вінницькій області, оформлену Довідкою № 580/Д від 09.09.2025 про придатність до військової служби головного сержанта ОСОБА_1 ; 
призначити головному сержанту ОСОБА_1 в/ч НОМЕР_1 НГУ новий медичний огляд Центральною медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України”.
14.10.2025 Центральна медична (військово-лікарська) комісія Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” розглянула скаргу подану адвокатом Корніцькою Світланою в інтересах військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 НГУ про незгоду з рішенням у формі довідки Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області” (далі-М(ВЛ)К) та листом від 09.09.2025 №580/Д №33/4-Ч-903 повідомила наступне. 
Розглядом медично-експертної документації, наданої Вами та М(ВЛ)К, складеної за результатами медичного обстеження ОСОБА_1 , враховуючи об`єктивний огляд лікарів, виписку стаціонарного лікування №25/1023 від 18.07.2025, виписку з МРЦ №251460 від 08.08.2025, рентгенографії від 18.08.2025 встановлено, що рішення комісії в довідці від 09.09.2025 №580/Д прийняте на момент огляду у відповідності до вимог Наказу Міністерства оборони Україні №402 від 14.08.2008 (із змінами). Підстав для скасування рішення немає. Також інформовано, що у разі погіршення стану, після стаціонарного дообстеження лікування ОСОБА_1 можете пройти повторний медичний огляд в М(ВЛ)К за направленням з підрозділу за місцем служби.
Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує таке.
У ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також засади проходження в Україні військової служби передбачені Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №232-XII (далі-Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із ч.2 ст.1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 ст.1 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом ч. 5 ст. 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Порядок діяльності медичної (військово-лікарської) комісії визначено однойменним Положенням, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 (зі змінами) № 285 (далі – Положення № 285). 
Це Положення визначає порядок проведення лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз медичними (військово-лікарськими) комісіями (далі – М(ВЛ)К), утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України (далі – ЗОЗ МВС), та закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії України (далі – ЗОЗ НГУ). 
Пунктом 4 розділу 1 визначено, що М(ВЛ)К у своїй роботі керуються законодавством, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я. 
Відповідно до розділу ІІ Положення лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Лікарсько-льотна експертиза проводиться позаштатними ЛЛК, які утворюються у штатних М(ВЛ)К (за потреби).
Штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія (далі - ЦМ(ВЛ)К) Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ ГМКЦ), М(ВЛ)К державних установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України» по областях, місту Києву та Київській області (далі - ДУ ТМО).
ЦМ(ВЛ)К - штатна М(ВЛ)К, на яку покладається організація лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз у ЗОЗ МВС. ЦМ(ВЛ)К здійснює координацію діяльності М(ВЛ)К ДУ ТМО та позаштатних М(ВЛ)К з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз. 
ЦМ(ВЛ)К здійснює такі функції:
1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертиз; 
2) розгляд звернень, заяв і скарг з питань лікарської і військово-лікарської експертиз, аналіз та узагальнення результатів розгляду; 
3) контроль за проведенням лікарської і військово-лікарської експертиз у підзвітних позаштатних М(ВЛ)К, затвердження (незатвердження) чи скасування їхніх рішень, надання їм (за потреби) методичної і практичної допомоги; 
4) перевірка і узагальнення результатів роботи підзвітних М(ВЛ)К; 
5) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертиз підзвітним М(ВЛ)К; 
6) організація навчання лікарів ЗОЗ МВС з питань проведення лікарської і військово-лікарської експертиз; 
7) організація роботи ЛЛК у ЗОЗ МВС (за потреби); 
8) спільно із структурним підрозділом апарату МВС з охорони здоров`я та лікарями ЗОЗ МВС розробляє проєкти нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз; 
9) організовує та проводить наради і збори з питань лікарської та військово-лікарської експертиз; 
10) на постійній основі контролює якість проведення лікарської, військово-лікарської, лікарсько-льотної експертиз та організацію роботи підпорядкованих М(ВЛ)К. 
В Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" утворена та функціонує штатна М(ВЛ)К. 
Медичний огляд Позивача проводився штатною М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Вінницькій області".
Пунктом 1 розділу 7 наказу № 285 визначено, що за результатами лікарської (військово-лікарської) експертизи М(ВЛ)К приймають рішення (постанови) М(ВЛ)К, які включають відомості про діагноз, придатність (непридатність) до служби в поліції або військової служби та причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2025 №270 "Деякі питання проведення військово-лікарської експертизи" з наступними змінами та доповненнями встановлено, що на період дії правового режиму воєнного стану на території України медичний огляд військовослужбовців Державної прикордонної служби, Національної гвардії проводиться військово-лікарськими, медичними (військово-лікарськими) комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ, Державної прикордонної служби, закладах охорони здоров`я, що входять до складу Національної гвардії, та військоволікарськими комісіями, які створені при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, за результатами якого на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, таблиці додаткових вимог до стану здоров`я, наведених у додатках 1-3 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, такими комісіями приймаються постанови (рішення) у формулюваннях, передбачених пунктами 20.3, 21.5, 21.6 цього Положення. 
За результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає рішення (постанову) щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що відображається в заключній частині Акта медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (далі - Довідка М(ВЛ)К) або Свідоцтво про хворобу. 
В ході розгляду справи судом встановлено, що 09.09.2025 Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області” здійснено медичний огляд позивача, за результатами якого на підставі ст. 64в, 23в та графи ІІ Розкладу хвороб прийнято постанову у формі довідки №580/Д про придатність позивача до військової служби.
Не погодившись із прийнятим рішенням з підстав неврахування при його прийнятті значене погіршення стану здоров`я, наявні хронічні захворювання та результати медичних досліджень, позивач оскаржив його до Державної установи “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України”.
Так, суд звертає увагу, що у скарзі на рішення Державної установи “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області” у формі довідки № 580/Д від 09.09.2025 наводив підстави для її скасування погіршення стану здоров`я та неможливість виконання військових обов`язків у зв`язку із цим, та наявність хронічних захворювань.
Державною установою “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” розглянуто скаргу представника позивача та надано відповідь у формі листа, що рішення комісії в довідці від 09.09.2025 №580/Д прийняте на момент огляду у відповідності до вимог Наказу Міністерства оборони Україні №402 від 14.08.2008 (із змінами). Підстав для скасування рішення немає. При погіршенні стану, після стаціонарного до обстеження лікування ОСОБА_1 можете пройти повторний медичний огляд в М(ВЛ)К за направленням з підрозділу за місцем служби.
Отже, Державною установою “Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України” розглянуто скаргу представника позивача та надано обґрунтовану відповідь.
Також суд зважає на те, що, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зазначив: "…що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі".
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
При цьому, суд наголошує, що позивач у позовній заяві, як підставу позову зазначив, що при прийнятті спірних рішень відповідачами не враховано великий обсяг медичних документів та не надано їм оцінку, не обґрунтовано відсутність діагнозів, при цьому жодних доводів щодо порушення процедури прийняття таких рішень позивачем не наведено.
Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Розділу 10 Положення від 03.04.2017 № 285, у разі якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється. Особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення. 
Таким чином, відповідач, розглянувши (перевіривши) заяву представника позивача та додані до неї медичні та інші документи, встановив відсутність підстав для її задоволення, та правомірно надав письмову відповідь у формі листа, що відповідає нормам Положення №285.
Відтак, суд не вбачає процедурних порушень при прийнятті спірної постанови у вигляді довідки № 580/Д від 09.09.2025, та при розгляді скарги на відповідне рішення.
Також, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача, врахування тих чи інших медичних документів при формуванні висновку та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Відповідна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18.
Право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені рішенням, дією або бездіяльністю відповідача у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Згідно з положеннями статей 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як зазначено у Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.
Відтак, перевіривши основні доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування будь-яких понесених у цій справі судових витрат. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
У задоволені позову ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України», Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 12 лютого 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ) 
Відповідач - Державна установа "Головний медичний клінічний центр МВС України" (вул. Бердичівська, буд.1,м. Київ,04116, ЄДРПОУ/РНОКПП 08735882) Відповідач - Державна установа «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області» (ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області») ЄДРПОУ/РНОКПП 08734457) 

Суддя       С.М. Дуляницька