ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2084/25	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/78/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представників сторін 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства “Тернопільміськгаз” на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Ромазан В.В. у цивільній справі №607/2084/25 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства “Тернопільміськгаз” про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила: 
-визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» № б/н від 5 листопада 2024 року про оголошення догани;
-визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 27 грудня 2024 року №342/к/тм про звільнення із займаної посади згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України;
-поновити ОСОБА_1 в ПрАТ «Тернопільміськгаз» з дати звільнення на посаді Першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз»;
-стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення до дня поновлення на роботі;
-стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, що з 17 серпня 2020 року по 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із ПрАТ «Тернопільміськгаз», обіймаючи, зокрема, посади начальника відділу кадрів, заступника голови правління, а з 01 листопада 2022 року — посаду першого заступника голови правління товариства.
Позивачка вказує, що за час роботи вона належним чином виконувала покладені на неї трудові та посадові обов`язки, вживала заходів щодо покращення діяльності структурних підрозділів підприємства, матеріально-технічного забезпечення, підвищення рівня заробітної плати працівників та своєчасності її виплати.
Однак, після зміни керівництва товариства у липні 2024 року між нею та головою правління виникли напружені службові відносини, зумовлені її принциповою позицією та активними діями, спрямованими на покращення умов праці та протидію неправомірним діям з боку посадових осіб відповідача. За наведеними обставинами здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364-1 КК України.
Відповідно до посадової інструкції першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз», затвердженої т.в.о. голови правління, Грубяк С.В. у своїй діяльності підпорядковувалася безпосередньо голові правління та була наділена повноваженнями щодо організації управління підприємством, контролю діяльності структурних підрозділів, отримання від них необхідної інформації для виконання покладених функцій.
Разом із тим, головою правління було надано усну вказівку працівникам товариства про заборону надання їй будь-якої інформації, що стосується господарської діяльності підприємства. Внаслідок цього вона була фактично позбавлена можливості виконати рішення правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 26 липня 2024 року в частині визначення перспектив розвитку підприємства та шляхів реалізації заходів з удосконалення і технічного переоснащення на друге півріччя 2024 року.
На виконання вказаного рішення правління ОСОБА_1 були надані письмові пояснення щодо неможливості виконання поставленого завдання з об`єктивних та незалежних від її волі причин. Незважаючи на це, наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» № б/н від 5 листопада 2024 року їй було оголошено догану за нібито невиконання пункту 2.3 посадової інструкції, з чим позивачка не згідна, вважає цей наказ незаконним та просить його скасувати.
В подальшому, 27.12.2024 року позивачка отримала чергове розпорядження відповідача №20 про надання інформації щодо виконаної роботи по підвищенню рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт і послуг за період з 01.11.2024 по 26.12.2024. На виконання вказаного розпорядження нею була надана відповідь про те, що запитувана інформація буде надана після скасування вказівки голови правління товариства про заборону позивачці доступу до інформації про господарську діяльність товариства. 
Однак, згідно наказу №342/к/тм від 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин покладених обов`язків, що фактично зводилося до ненадання інформації про виконану роботу.
Зазначений наказ та оригінал трудової книжки не були вручені в день звільнення, а надіслані поштовим відправленням.
Накази б/н від 05.11.2024 та №342/к/тм від 27.12.2024 року вважає незаконними.
Як видно із змісту оскаржуваних наказів, сукупність дій позивача за своїм характером є одним порушенням трудової дисципліни, тому вважає, що відповідачем її було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме порушення трудової дисципліни, що суперечить вимогам статті 149 КЗпП України. 
У наказі про звільнення не вказано, в чому саме полягало невиконання позивачем посадових обов”язків, не наведено конкретних фактів невиконання нею посадових обов`язків, не доведено наявності вини, систематичності порушень та причинного зв`язку між її діями і порушенням трудової дисципліни.
При застосуванні дисциплінарних стягнень відповідачем не дотримано вимоги ст. 149 КЗпП України.
У зв`язку з незаконним звільненням, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, втраті ділової репутації та істотному погіршенні матеріального становища сім`ї, оскільки заробітна плата була її єдиним джерелом доходу. Розмір моральної шкоди позивачкою визначено у сумі 50000 грн, яку просила стягнути з відповідача на її користь.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано накази голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» від 27 грудня 2024 №342/к/тм «Про застосування заходу стягнення до першого заступника голови правління ОСОБА_1 » та від 27 грудня 2024 року №307/к/тр «Про припинення трудового договору (контакту)» про звільнення ОСОБА_1 із посади першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», з 27 грудня 2024 року.
Стягнуто з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ОСОБА_1 629 168,24 грн середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2024 року по 27 жовтня 2025 року, із врахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів.
Стягнуто із ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за один місяць допущено до негайного виконання. 
В апеляційній скарзі ПрАТ “Тернопільміськгаз” просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в оскаржуваній частині відмовити. Вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом неправильно встановлено фактичні підстави звільнення позивачки.
ОСОБА_1 , обіймаючи посаду першого заступника голови правління, відповідно до посадової інструкції була зобов`язана, зокрема, визначати перспективи розвитку підприємства, забезпечувати підвищення рівня технічної підготовки виробництва, ефективності його діяльності, а також виконувати накази і розпорядження голови правління, які є обов`язковими для виконання. 
Рішенням правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 було визначено відповідальною за підготовку інформації щодо перспектив розвитку підприємства та шляхів його удосконалення на друге півріччя 2024 року. Вказане рішення було прийняте одноголосно, без заперечень з боку ОСОБА_1 , яка була присутня на засіданні правління та ознайомлена з його змістом.
У зв`язку з невиконанням зазначеного рішення правління, наказом від 05 листопада 2024 року до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, правомірність якого фактично визнав суд першої інстанції, дійшовши висновку про відповідність такого стягнення вимогам статей 148, 149 КЗпП України.
Разом з тим, після оголошення догани ОСОБА_1 належних висновків не зробила та продовжила неналежно виконувати покладені на неї посадові обов`язки. 
З метою контролю за виконанням трудових функцій, розпорядженням голови правління від 27 грудня 2024 року №20 ОСОБА_1 було зобов`язано у строк до 09 год. 00 хв. 27 грудня 2024 року надати інформацію щодо виконаної роботи з підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг) за період з 01.11.2024 по 26.12.2024. 
ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним розпорядженням орієнтовно о 08 год. 35 хв. 27 грудня 2024 року, однак у встановлений строк жодної інформації чи письмових пояснень не надала.
Суд першої інстанції помилково застосував положення статті 149 КЗпП України, дійшовши висновку про обов`язок роботодавця враховувати пояснення, подані після фіксації факту порушення трудової дисципліни та після ознайомлення працівника з наказом про звільнення.
Крім цього, що суд першої інстанції безпідставно зосередився виключно на питанні доступу ОСОБА_1 до фінансової інформації та на обмеженості часу для виконання розпорядження, тоді як розпорядження №20 стосувалося не лише фінансових показників, а й організаційних та виробничих аспектів діяльності підприємства, які входили до кола посадових обов`язків першого заступника голови правління.
Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, визнавши незаконним та скасувавши наказ №307/к/тр від 27 грудня 2024 року про припинення трудового договору, оскільки позивачка не заявляла самостійної вимоги про його скасування, не змінювала предмет та підстави позову, а тому суд не мав процесуальних підстав для ухвалення рішення в цій частині.
Також зазначає, що позивачкою не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт заподіяння моральних страждань, їх характер, тривалість та розмір, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для компенсації моральної шкоди. 
У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Кметик Я.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що наказ від 05 листопада 2024 року про оголошення догани та наказ від 27 грудня 2024 року №342/к/тм про звільнення фактично ґрунтуються на одних і тих самих діях ОСОБА_1 , що свідчить про повторне притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне й те саме порушення. Крім цього, оскаржувані накази не містять належної конкретизації порушених посадових обов`язків, не встановлюють вини позивачки та не доводять систематичності порушень трудової дисципліни, що правильно враховано судом першої інстанції. Доводи ПрАТ “Тернопільміськгаз” щодо ненадання ОСОБА_1 пояснень у визначений строк обґрунтовано відхилені, оскільки остання надала пояснення щодо неможливості виконання розпорядження, а роботодавець не довів безповажність та винність такого невиконання. Посилання ПрАТ “Тернопільміськгаз” на вихід суду за межі позовних вимог є безпідставним, оскільки наказ про припинення трудового договору є похідним від наказу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, а його скасування є наслідком визнання незаконним основного наказу та не виходить за межі предмета спору. Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, визначивши її розмір з урахуванням характеру порушення, тривалості негативних наслідків та принципів розумності і справедливості. 
Рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог, а тому відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність та обгрунтованість судового рішення лише в межах апеляційної скарги та не перевіряє законність рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» № б/н від 5 листопада 2024 року про оголошення догани ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення представників ПрАТ «Тернопільміськгаз» - Бобрівця В.В., Чеканівського В.Р., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_1 - адвоката Кметика Я.С., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи накази голови правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” від 27.12.2024 року №342/к/тм “Про застосування заходу стягнення до першого заступника голови правління ОСОБА_1 ”, №307/к/тр від 27.12.2024 року “Про припинення трудового договору (контракту) із ОСОБА_1 ” та поновлюючи на роботі ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що п.2.4 посадової інструкції ОСОБА_2 , про порушення якого зазначено у спірному наказі, не передбачає надання першим заступником голови правління інформації наведеного характеру, яка викладена у розпорядженні голови правління №20 від 27.12.2024 року. При цьому суд врахував, що таку інформацію зобов`язано позивача надати упродовж короткого періоду часу — 25 хв після оголошення такої вимоги. При прийнятті спірного рішення роботодавцем не було ураховано пояснення, надані ОСОБА_1 о 09.20 год, згідно з якими ОСОБА_1 зобов”язалася надати інформацію зазначеного характеру після надання їй необхідних документів фінансової звітності ПрАТ “Тернопільміськгаз”, доступу до яких у неї немає. Всупереч вимогам ст. 149 КЗпП України роботодавець прийняв рішення про звільнення, не зажадавши від позивачки жодних письмових пояснень, та не врахувавши в тому числі ступінь тяжкості вчиненого проступку та його причини.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.
Обставини справи.
17 серпня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ПрАТ «Тернопільміськгаз» на посаду начальника відділу.
На підставі наказу №199 від 01 листопада 2022 року ОСОБА_1 переведено на посаду першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз».
Відповідно до посадової інструкції першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз», з якою ОСОБА_1 ознайомлена 1 листопада 2022 року, до її посадових обов`язків, зокрема, належить:
п.2.3 Визначати науково-технічну політику, перспективи розвитку підприємства і шляхи реалізації заходів з усіх напрямків удосконалення, реорганізації, реконструкції і технічного переоснащення підприємства;
п.2. 4 Забезпечувати постійне підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг).
Відповідно до п.1.3 посадової інструкції, у своїй роботі перший заступник голови правління керується діючим законодавством України, наказами та розпорядженнями НКРЕКП, а також наказами та розпорядженнями керівника підприємства.
Наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» б/н від 5 листопада 2024 року “Про оголошення догани ОСОБА_1 ” першому заступнику голови правління ОСОБА_1 оголошено догану за невиконання без поважних причин пункту 2.3 посадової інструкції.
Розпорядженням голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» №20 від 27 грудня 2024 року зобов”язано першого заступника голови правління ОСОБА_1 надати у письмовому вигляді до 09.00 год. 27.12.2024 року інформацію про виконану роботу щодо підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг) за період з 01 листопада 2024 року по 26 грудня 2024 року.
27 грудня 2024 року о 08 год. 35 хв. ОСОБА_1 отримала зазначене розпорядження, з яким ознайомилась, однак від підпису про ознайомлення відмовилась, про що складено відповідний акт комісією у складі начальника відділу кадрового забезпечення, начальника юридичного відділу та юрисконсульта.
Станом на 09 год. 00 хв. 27 грудня 2024 року запитувану інформацію та письмові пояснення на виконання розпорядження №20 ОСОБА_1 не надано, про що складено відповідний акт.
Наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» №342/к/тм від 27 грудня 2024 року до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків — у зв`язку з невиконанням п.2.3 посадової інструкції (наказ від 05.11.2024 б/н “Про оголошення догани ОСОБА_1 ”), невиконання п.2.4 посадової інструкції за період з 01.11.2024 по 26.12.2024.
Наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» №307/к/тр від 27 грудня 2024 року трудовий договір з ОСОБА_1 припинено з 27 грудня 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Причина звільнення — систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього: невиконання п.2.3 посадової інструкції, невиконання п.2.4 посадової інструкції. 
27 грудня 2024 року о 09 год. 04 хв. ОСОБА_1 ознайомлено з наказами №342/к/тм та №307/к/тр, від підпису вона відмовилась, про що комісією у складі трьох працівників відповідача складено акти про відмову від підписання документів.
27 грудня 2024 року о 09 год. 23 хв. ОСОБА_1 подала письмові пояснення до розпорядження №20 від 27.12.2024 року, у яких зазначено про те, що інформацію щодо даного розпорядження буде нею підготовлено після надання їй документів фінансової звітності ПрАТ “Тернопільміськгаз”, для здійснення аналізу, оскільки на даний час за вказівкою голови правління у неї немає доступу до будь-якої інформації фінансової діяльності підприємства. 
27 грудня 2024 року ПрАТ «Тернопільміськгаз» направило ОСОБА_1 копії наказів про звільнення, оригінал трудової книжки та повідомлення про нараховані при звільненні суми, які отримані нею 03 січня 2025 року.
ОСОБА_1 є акціонером та членом правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” та володіє 7895 шт. простих акцій, що становить 22, 566169% статутного капіталу товариства, що підтверджується рішеннями господарських судів (першої та апеляційної інстанцій) у справі №921/460/24, протоколом №2 засідання правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” від 26.07.2024 року. 
Відповідно до наказу №1-к від 03.07.2024 року ОСОБА_3 приступив до виконання обов`язків Голови правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” з 03.07.2024 року, підстава — протокол №9/24 засідання Наглядової ради ПрАТ “Тернопільміськгаз” від 02 липня 2024 року.
3.07.2024 року ОСОБА_1 звернулась до СУ ГУНП в Тернопільській області, за її заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12024210000000327, про вчинення кримінального правопорушення (ст.364-1 ч.2 КК України) та вказала такі обставини: тимчасово виконуючий обов`язки голови правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” Даткун В.В., зловживаючи повноваженнями, діючи в інтересах третіх осіб, під час укладення договорів від імені ПрАТ “Тернопільміськгаз” з ДП “Газпостач” ТОВ “Тернопільміськгаз” в період 2022-2023 років завдав тяжких наслідків для ПрАТ “Тернопільміськгаз”.
Відомості про результати кримінального провадження у матеріалах справи відсутні. 
У серпні 2024 року ОСОБА_1 зверталась до господарського суду із позовом до ПрАТ “Тернопільміськгаз” про захист її прав як акціонера ПрАТ “Тернопільміськгаз” (справа №921/460/24).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.
Наведені висновки відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року (справа №9901/743/18).
Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією із важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з”ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Водночас, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими до суду доказами.
Наведений правовий висновок відображений у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року (справа №643/10816/17), від 14 лютого 2024 року (справа №537/4343/20), від 17 грудня 2025 року (справа №624/480/24).
Однак, суд першої інстанції не перевірив, чи доведеним є факт вчинення позивачкою нового порушення трудових обов”язків (невиконання п.2.4 посадової інструкції, як про це зазначено у наказах від 27.12.2024 року №342/к/тм та №307/к/тр) після застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани (згідно наказу б/н від 05.11.2024 року).
Суд першої інстанції обмежився лише дослідженням обставин щодо причин ненадання позивачкою інформації на виконання розпорядження голови правління ПрАТ “Тернопільміськгаз” №20 від 27.12.2024 року, вказавши, що у позивачки було занадто мало часу (25 хв) для надання такої інформації та відсутність у неї доступу до фінансової звітності товариства. 
Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказане розпорядження №20 від 27.12.2024 року видане з метою контролю за виконанням позивачкою трудових функцій, а в наказах №342/к/тр та №307/к/тр від 27.12.2024 року зазначено про те, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується до позивачки у зв`язку з невиконанням нею п.2.4 посадової інструкції, яке допущене після накладеної 05.11.2024 року догани.
Пункт 2.4 посадової інструкції визначає обов`язок першого заступника голови правління забезпечувати постійне підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг).
Суд першої інстанції не перевірив, чи доведеним є факт невиконання без поважних причин позивачкою ОСОБА_1 пункту 2.4 посадової інструкції у період 01.11.2024 — 26.12.2024 року.
Оскільки у п.2.4 визначено про те, що вказаний у цьому пункті посадовий обов`язок підлягає виконанню постійно, тому формулювання п.2.4 посадової інструкції свідчить про те, що такий обов`язок ОСОБА_1 повинна була виконувати в тому числі і в період 1 листопада — 26 грудня 2024 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не виконувала цього посадового обов`язку протягом вказаного періоду, який зазначений у наказі №342/к/тм від 27.12.2024 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, що стверджується наступними доказами.
Так, з метою контролю за виконанням ОСОБА_1 посадового обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції, керівником підприємства було видано розпорядження №20 від 27.12.2024 року, яким зобов`язано ОСОБА_1 надати інформацію про виконану роботу, яка передбачена п.2.4 посадової інструкції, за період з 01.11.2024 по 26.12.2024.
Згідно акту про відмову від підписання документів від 27.12.2024 року, складеного комісією у складі трьох працівників відповідача, ОСОБА_1 27 грудня 2024 року о 08.35 год. отримала розпорядження голови правління №20, прочитала його, сфотографувала, однак від підпису про ознайомлення відмовилася.
Вказаного розпорядження ОСОБА_1 не виконала, не надала вказаної у розпорядженні інформації. 
Висновок суду першої інстанції про те, що у позивачки не було достатньо часу для надання такої інформації (лише 25 хв) є помилковим, так як за вказаний час позивачка мала можливість у письмовому вигляді у загальних рисах описати виконану нею роботу згідно п.2.4 посадової інструкції у період 1.11.2024-26.12.2024 (або певну частину такої роботи, яку вона фізично встигла б викласти у письмовому вигляді за 25 хв).
Зміст і виклад такої інформації залежав виключно від волі самої ОСОБА_2 , так як у розпорядженні №20 лише вказано про необхідність надати таку інформацію у письмовому вигляді. У розпорядженні не зазначено про те, що така інформація повинна бути підкріплена звітністю чи будь-якими підтверджуючими документами. 
Однак, ОСОБА_1 навіть не намагалася надати відповідь на вказане розпорядження, лише формально о 09.20 год вказала про те, що така інформація буде надана після надання їй документів фінансової звітності ПрАТ “Тернопільміськгаз” для здійснення аналізу, оскільки у неї відсутній доступ до інформації фінансової діяльності підприємства.
Крім цього, сама ОСОБА_1 ні в позовній заяві, ні в інших процесуальних документах не вказувала про те, що у неї не було достатньо часу для виконання розпорядження №20, а лише наголошувала на тому, що у її посадовій інструкції не передбачено обов`язку надання інформації, як і не передбачено обов`язку надавати звіт (усний чи письмовий) про виконану роботу.
Разом з тим, згідно п.1.3 посадової інструкції перший заступник голови правління у своїй роботі керується, в тому числі, наказами та розпорядженнями керівника підприємства.
Враховуючи наведене, відповідач довів належними та достатніми доказами невиконання позивачкою у період 01.11.2024-26.12.2024 посадового обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції (розпорядження №20 від 27.12.2024, акт від 27.12.2024 про відмову від підписання документів, невиконання ОСОБА_2 розпорядження №20).
Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б спростовували подані відповідачем докази та підтверджували виконання позивачкою обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції у визначений період, зокрема, розроблені нею пропозиції, плани, видані нею розпорядження, накази, вказівки, звіти про стан виконання чи виконані раніше заходи підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг), тощо.
Представник позивачки у суді апеляційної інстанції пояснив, що такі письмові документи на підтвердження виконання ОСОБА_1 обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції, відсутні, так як не видавалися і не оформлялися позивачкою у письмовому вигляді протягом листопада-грудня 2024 року.
Апеляційним судом була надана можливість представнику позивача (двічі оголошувалась перерва у судовому засіданні) надати детальну інформацію про те, в чому конкретно виразилося і чим зафіксовані результати виконання позивачкою протягом 1 листопада - 26 грудня 2024 року передбаченого п.2.4 посадової інструкції обов`язку забезпечувати постійне підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг).
Проте, така конкретна інформація суду не була надана і не вказано посилання на докази, які могли б відображати результати виконання позивачкою цього посадового обов`язку, а лише були надані узагальнені пояснення про те, що на виконання п.2.4 посадової інструкції ОСОБА_1 надавала усні розпорядження різним структурним підрозділам, результати виконання позивачкою обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції, відображені у фінансовій звітності.
При цьому, позивачкою чи її представником не конкретизовано, у якій саме фінансовій звітності, які саме показники можуть підтверджувати виконання позивачкою п.2.4 посадової інструкції, кому саме вона надавала усні розпорядження та в чому вони полягали.
Позивачкою чи її представником не було заявлено клопотань про витребування та аналіз такої фінансової чи іншої звітності, яка підтвердить виконання позивачкою обов”язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції, чи допит свідків, які могли б підтвердити отримання від ОСОБА_1 усних вказівок щодо проведення заходів підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг), тощо.
Крім цього, відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивачка до моменту її звільнення була обмежена генеральним директором ПрАТ “Тернопільміськгаз” у доступі до фінансової звітності ПрАТ “Тернопільміськгаз” чи до будь-якого іншого виду документації підприємства.
Як до моменту звільнення з роботи, так і після цього не було жодних звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів, наглядової ради чи правління ПрАТ “Тернопільміськгаз”, тощо з приводу створення їй перешкод генеральним директором чи іншими особами у виконанні нею посадових обов”язків, обмеження доступу до звітності, документації підприємства, чи з приводу будь-яких інших неправомірних дій щодо неї як посадової особи ПрАТ “Тернопільміськгаз” з боку генерального директора.
Навпаки, наявні у матеріалах справи докази звернення позивачки в СУ ГУНП України, господарський суд свідчать про те, що у її розпорядженні була наявна документація щодо господарської діяльності ПрАТ “Тернопільміськгаз”, установчі документи товариства, тощо.
Більш того, з метою з`ясування обставин справи щодо наявності усіх можливих джерел, які можуть відображати інформацію про хід, способи виконання чи результати виконаної ОСОБА_1 згідно п.2.4 посадової інструкції роботи щодо підвищення рівня технічної підготовки виробництва, його ефективності, скорочення матеріальних, фінансових і трудових витрат на виробництво робіт (послуг), апеляційний суд запитував інформацію про те, в чому конкретно виражалося виконання позивачкою п.2.4 посадової інструкції як в листопаді-грудні 2024 року, так і протягом усього періоду її роботи на посаді першого заступника генерального директора, однак така інформація апеляційному суду не надана і таких джерел судом не встановлено. 
Оцінка наявних у справі доказів у їх сукупності доводить ту обставину, що позивачка у період 1 листопада - 26 грудня 2024 року без поважних причин не виконувала визначений п.2.4 посадової інструкції обов`язок, тобто вчинила нове порушення трудових обов`язків після застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани (згідно наказу б/н від 05.11.2024 року).
Отже, відповідач правомірно застосував до позивачки 27.12.2024 року дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, звільнивши її за п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
З врахуванням встановлених судом обставин колегія суддів приходить до переконання, що відповідачем при накладенні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення враховані положення ч.3 ст. 149 КЗпП України.
Зокрема, відповідачем враховано ступінь тяжкості, відсутні поважні причини, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 виконувати обов`язки, визначені п.2.4 посадової інструкції, відсутні докази застосування до позивачки заохочень, відзнак за успіхи в роботі чи особливі трудові заслуги за період її роботи у ПрАТ “Тернопільміськгаз”.
Доводи ОСОБА_1 про те, що до неї застосовано подвійне стягнення за одне і те ж порушення трудової дисципліни колегія суддів оцінює критично, так як наказом б/н від 05.11.2024 року до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання без поважних причин п.2.3 посадової інструкції, а 27.12.2024 року — за невиконання без поважних причин п.2.4 посадової інструкції протягом періоду з 01.11.2024 по 26.12.2024 року, тобто за інше порушення.
Винесення відповідачем двох наказів - №342/к/тм від 27.12.2024 року та №307/к/тр від 27.12.2024 року не свідчить про незаконність звільнення та повторне застосування дисциплінарного стягнення за одне і те ж порушення. Накази винесені одночасно, оголошені ОСОБА_1 одночасно — о 09.год 04 хв 27 грудня 2024 року, їх зміст не суперечить один одному, в них міститься ідентична інформація про систематичне невиконання ОСОБА_2 без поважних причин обов`язків та застосовані раніше стягнення. Наказ №307/к/тр від 27.12.2024 року лише доповнює наказ №342/к/тм від 27.12.2024 року в частині зазначення норми КЗпП, на підставі якої проведено звільнення (п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України).
Доводи позовної заяви про те, що у наказі про звільнення не наведено конкретних фактів невиконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, не доведено наявності вини, систематичності порушень та причинного зв`язку між її діями і порушенням трудової дисципліни, колегія суддів оцінює критично та зазначає, що у наказі №342/к/тр від 27.12.2024 року зазначено про те, що у зв”язку з невиконанням ОСОБА_1 п.2.3 посадової інструкції (наказ б/н від 05.11.2024 року “Про оголошення догани ОСОБА_1 ”), невиконання п.2.4 посадової інструкції до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Оскільки невиконання обов`язку, визначеного п.2.4 посадової інструкції полягало у бездіяльності, тому зміст наказу №342/к/тр від 27.12.2024 року містить конкретну інформацію про допущене порушення та систематичність порушень.
Систематичність порушень є доведеною, так як після накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани згідно наказу б/н від 05.11.2024 року ОСОБА_1 вчинила нове порушення.
Щодо доводів позивачки про те, що наказ про звільнення та трудову книжку їй не було вручено у день звільнення, колегія суддів зазначає, що згідно актів про відмову від підписання документів від 27 грудня 2024 року, складених комісією у складі трьох працівників відповідача, позивач ознайомилася з наказами №342/к/тм від 27.12.2024 та №307/к/тр від 27.12.2024, сфотографувала на телефон, однак від підпису про ознайомлення відмовилася. У подальшому, вказані документи та трудова книжка були направлені їй поштою та отримані нею, про що ОСОБА_1 вказала у позовній заяві. Отже, наведене не свідчить про порушення прав позивачки та не є підставою для поновлення її на роботі.
Щодо викладених у позовній заяві доводів ОСОБА_1 про те, що після зміни керівництва товариства у липні 2024 року між нею та головою правління виникли напружені службові відносини, зумовлені її принциповою позицією та активними діями, спрямованими на покращення умов праці та протидію неправомірним діям з боку посадових осіб відповідача, за наведеними обставинами здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364-1 КК України, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи не доведено причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними обставинами та притягненням позивачки до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.
Крім цього, кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 стосується фактів і дій, вчинених у період 2022-2023 року, тобто до зміни керівника (голови правління товариства), іншою особою — виконуючим обов`язки голови правління Даткуном В.В.
З врахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ “Тернопільміськгаз” про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, 
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства “Тернопільміськгаз” — задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства “Тернопільміськгаз” про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Гірський Б.О.

Костів О.З.