ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/4876/25	
Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2025 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 11.06.2024 року №24827/15-32-07-07-23;
- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області судові витрати (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області №24827/15-32-07-07-23 від 11.06.2024 року. Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3 423,71 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги зазначено, що проведеною перевіркою встановлені порушення пунктів 1,3 ст. 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» із змінами і доповненнями, з урахуванням пункту 142 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами і доповненнями, в частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків за контрактом від 14.06.2023 № 041, укладеним з нерезидентом ООО GTA Petroleum (Болгарія), а саме: ненадходження товару на адресу ТОВ «ПРОМИСЛОВО- БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ІНТЕРБУД» у сумі 17 000,90 євро. Апелянт зазначає, що ТОВ «ПРОМИСЛОВО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ІНТЕРБУД» до перевірки не надані документи, що підтверджують наявність підстав для призупинення нарахування (не нарахування) пені за порушення пунктів 1,3 ст.13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції» із змінами і доповненнями, а саме з підстав, визначених п. 4, 6, 7 вищезазначеного Закону за контрактом від 14.06.2023 № 041.
01 грудня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який зареєстровано судом 02.12.2025 року, в якому представник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» (далі – ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд», підприємство) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом – 24084266.
Між ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» (як покупцем) та компанією нерезидентом GTA Petroleum (Болгарія) (як продавцем) було укладено Контракт від 14.06.2023 року №041 (далі – Контракт) на поставку дизельного палива (а.с. 18-21).
Згідно п.4.2 Контракту вбачається, що період поставки – травень-грудень 2023 року. Строк може бути продовжений за взаємною згодою.
Факт поставки вищевказаного товару на адресу ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» 22.06.2023 року підтверджується митною декларацією IM 40 ДЕ 23UA903110003366U8 (а.с.12), а також аркушем коригування митної декларації від 28.01.2025 року (а.с.17).
Товар було поставлено підприємству на суму 17 000,90 євро, що також підтверджується відомостями з графи 42 митної декларації IM 40 ДЕ 23UA903110003366U8.
Разом з тим, Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі отриманої податкової інформації НБУ, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, надісланої ДПС листом від 12.02.2024 року №3624/7/99-00-07-05-02-07, а також на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №3621-п від 11.04.2024 року, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактом від 14.06.2023 року №041 за період з 14.06.2023 року по дату закінчення документальної позапланової виїзної перевірки.
За результатами перевірки був складений Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки №19559/15-32-07-07-18 від 07.05.2024 року (далі – Акт) (а.с.13-16).
Як вбачається з вищевказаного Акту, в періоді, що перевірявся, ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» з валютного рахунка UA113282090000026009010051504 (євро), відкритого в АБ ПІВДЕННИЙ, здійснило перерахування компанії нерезиденту ООО GTA Petroleum (Болгарія) валютних коштів по контракту від 14.06.2023 року №041: 15.06.2023 року в сумі 19 370,00 євро (765 248,65 грн.), граничний термін надходження валютної виручки - 11.12.2023 року. За контрактом від 14.06.2023 року №041, нерезидентом GTA Petroleum (Болгарія) здійснено повернення валютних коштів на валютний рахунок ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» №UA113282090000026009010051504 (євро), відкритий в АБ ПІВДЕННИЙ: 17.08.2023 - в сумі 2 369,10 євро (94 553,15 грн.). Товар в сумі 17 000,90 євро за контрактом від 14.06.2023 року №041 на адресу ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» станом на 30.04.2024 року не надійшов. За даними перевірки у ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» дебіторська заборгованість по контракту від 14.06.2023 року №041 по розрахунках з нерезидентом GTA Petroleum (Болгарія) складає 17 000,90 євро (671 652,85 грн), в т.ч. прострочена дебіторська заборгованість 17 000,90 євро (671 652,85 грн.). У висновках Акту зазначено, що перевіркою питань дотримання вимог валютного законодавства ТОВ «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» встановлено: порушення пунктів 1,3 ст.13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», з урахуванням пункту 14-2 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами і доповненнями, в частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків – не надходження товару по контракту від 14.06.2023 №041, укладеному з нерезидентом ООО GTA Petroleum (Болгарія) в сумі 17 000,90 євро (екв. 671 652,85 грн.); прострочена дебіторська заборгованість по розрахунках з нерезидентом ООО GTA Petroleum (Болгарія) складає 17000,90 євро (екв. 671 652,85 грн.).
На підставі акту перевірки, контролюючим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.06.2024 року №24827/15-32-07-07-23, яким на підприємство накладено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 285 309,40 грн. (а.с.22).
Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий орган за час розгляду справи не довів обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №24827/15-32-07-07-23 від 11.06.2024 року, а тому суд вважав за необхідне задовольнити адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-будівельна компанія «Інтербуд» до Головного управління ДПС в Одеській області.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 року №2473-VIII (далі – Закон №2473-VIII).
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону №2473-VIIІ (тут і далі – в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.
Згідно з ч.2 ст.4 Закону №2473-VIII свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.
Згідно ч.ч.1, 3, 4, 6, 9, 10 ст.11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.
Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону №2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно з ч.3 ст. 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Відповідно до ч.4, ч.5 ст. 13 Закону №2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Правлінням Національного банку України було прийнято постанову «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 року №18 (далі – Постанова №18).
Відповідно до п. 14-2 Постанови № 18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
Згідно з п. 14-4 Постанови №18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.
Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7 було затверджено Інструкцію про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі – Інструкція №7) (в редакції від 26.11.2022 року),
За п.7 Інструкції №7 Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 “Експорт”, ЕК-11 “Реекспорт” на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
За п.п.3 п.9 Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків: у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 “Імпорт”, IM-41 “Реімпорт”, ІМ-51 “Переробка на митній території”, IM-72 “Безмитна торгівля”, IM-75 “Відмова на користь держави”, IM-76 “Знищення або руйнування” (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД).
Аналізуючи вищезазначені норми, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів. Разом з цим, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, тобто після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 “Імпорт”.
Як було встановлено судами, компанія нерезидент GTA Petroleum (Болгарія) на виконання умов Контракту від 14.06.2023 року №041 поставила на адресу позивача дизельне паливо на суму 17 000,90 євро, що підтверджується митною декларацією IM 40 ДЕ 23UA903110003366U8 від 22.06.2023 року. Разом з тим, попередньо позивач з власного валютного рахунка 15.06.2023 року здійснив перерахування компанії нерезиденту GTA Petroleum (Болгарія) валютних коштів в сумі 19 370,00 євро. (різниця валютних коштів в сумі 2 369,10 євро була повернута на рахунок позивача 17.08.2023 року).
Враховуючи факт перерахування 15.06.2023 року компанії нерезиденту валютних коштів, а також факт поставки товару на виконання вищевказаного Контракту 22.06.2023 року, колегія суддів не вбачає порушення позивачем граничних строків находження товарів за імпортними операціями, враховуючи, що товар надійшов на адресу позивача у проміжок 180 календарних днів.
Вищевказані обставини свідчать про відсутність в діях підприємства порушення граничних строків находження товарів за імпортними операціями, та, як наслідок, відсутність підстав для застосування контролюючим органом штрафних санкцій у вигляді нарахування пені за кожний день прострочення. 
З огляду на вищезазначене, відповідачем неправомірно прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, у зв`язку з чим, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що товар в сумі 17 000,90 євро за Контрактом від 14.06.2023 року №041 на адресу позивача станом на 30.04.2024 року не надійшов, оскільки факт надходження дизельного палива на адресу підприємства 22.06.2023 року підтверджується митною декларацією IM 40 ДЕ 23UA903110003366U8, доказів протилежного апелянтом за час розгляду справи до суду не надано.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук 

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко