ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року	справа № 380/13635/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107; код ЄДРПОУ - 20987385) (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м. Львів, 79016; РНОКПП – 13814885) (далі – відповідач-2) з вимогами:
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №134650036836 від 04.06.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 період навчання з 29.07.1986 по 25.06.1992 відповідно до записів трудової книжки Серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1992. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що зверталась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області №134650036836 від 04.06.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що у позивача відсутній страховий стаж на дату звернення. Позивач вважає таке рішення протиправним, вказує, що відповідачем не обґрунтовано підстави не врахування окремих періодів роботи до страхового стажу. Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих до заяви для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058) викладеного у новій редакції, згідно якого особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та за наявності не менше ніж 32 років страхового стажу роботи. У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2018року, страхового стажу передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 01січня 2027 року по 31 грудня 2027 року — від 24 до 34 років. У разі відсутності, починаючи з 01 січня 2019 року, страхового стажу передбаченого частиною першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65років мають особи за наявності страхового стажу: починаючи 01січня 2028 року — від 15 до 25 років.
Представник відповідача-1 подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що у позивача в наявності із необхідних 32 років лише 26 років 05 місяців 15 днів страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії. В розрахунок страхового стажу відсутні підстави зарахувати період навчання з 01.09.l985 по 25.06.1992 згiдно диплому серії НОМЕР_4 від 25,06.1992, оскільки навчання перетинається з періодом роботи, а у довідки від 14.05.2025 № С/12 відсутня дата початку навчання. Отже, вказані обставини суперечать вимогам Порядку №637, п. 2.1. Порядку №22-1, ст. 24, 26 Закону №1058 та слугували підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 04.06.2025. Інші документи, які підтверджують ці обставини не надано.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, ухвалою судді від 07.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін, за наявними у справі доказами.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 19.08.1982:
- 19.08.1982 – Станція Клепарів Львівської залізниці. Прийнята старшим приймальником товару й багажу. ( Наказ 305 19.08.1982);
- 10.12.1985 – звільнена з роботи по ст. 38 КЗОТ УССР за власним бажанням у зв`язку з виїздом на навчання в Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ 365 ст. від 10.12.1985);
- 12.12.1985 – зарахована слухачем підготовчого відділення Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ №850 від 06.12.1986);
- 30.07.1986 – зарахована студентом 1 курсу інституту (Наказ №582 від 29.07.1986);
- 16.06.1989 – відрахована з університету (Наказ №560 від 16.06.1989);
- 03.07.1989 – прийнята в складальний цех №1 виробництва;
- 01.09.1989 – звільнена за ст. 38 КЗОТ УССР у зв`язку з вступом на навчання. (Наказ №1343 від 01.09.1989);
- 01.09.1989 – відновлено студенткою 3-го курса Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ №1343 від 01.09.1989);
- 26.06.1992 – відрахована (наказ №400 від 26.06.1992);
- 14.08.1992 – прийнята на роботу черговою (Наказ №256 від 14.08.1992);
- 07.07.1995 – звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (Наказ №170 від 07.08.1995);
- 18.08.1995 - прийнята на посаду вихователя (Наказ №37 від 18.08.1995);
- 10.01.1997 – звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗОТ УССР (Наказ №182 від 03.01.1997);
- 21.01.1997 - Жовтневий районний центр зайнятості м. Дніпропетровськ. Призначена допомогою по безробіттю згідно ст. 29 Закону про забезпеченість населення (Наказ №22 від 22.01.1997);
- 24.06.1997 – припинена виплата допомоги згідно зі ст. 30 ( Наказ №210 від 26.06.1997);
- 01.07.1997 – прийнята на посаду бухгалтера-касира (наказ №16 від 01.07.1997);
- 01.06.1998 – звільнена по ст. 40 в зв`язку з скороченням штату (Наказ №8 від 01.06.1998);
- 02.09.1998 – розпочата виплата допомоги з безробіття відповідно до п. 3 ст. 28 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №140 від 20.07.1998);
- 13.01.1999 – припинено виплату допомоги з безробіття згідно з пп. “ж” п. 1 ст. 30 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №6 від 12.01.1999);
- 19.01.1999 – розпочата виплата допомоги з безробіття відповідно до п. 1а ст. 29 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №28 від 19.01.1999);
- 31.08.1999 – припинено виплату допомоги з безробіття згідно з пп. “ж” п. 1 ст. 30 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №383 від 08.09.1999);
- 01.09.1999 – прийнята підсобною борошняного цеху Торгово-виробничого комплексу громадського харчування ДІІТу (наказ №18 л/с від 01.09.1999);
- 30.11.1999 звільнена по ст. 38 КЗОТ України за власним бажанням (Наказ №22 л/с від 30.11.1999);
- 01.12.1999 – прийнята двірником (Наказ №26-к від 01.12.1999);
- 26.10.2000 – звільнена по ст. 40 п. 1 (Наказ №34-к від 25.10.2000);
- 13.02.2002 – призначена на посаду прибиральника службових приміщень середньої школи №71 (наказ №12/1-к від 12.02.2002);
- 25.04.2002 – звільнена з посади прибиральника службових приміщень за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (наказ №33/4-к від 22.04.2002);
- 23.08.2002 – прийнята на посаду двірника (наказ №39 від 23.08.2002);
- 07.10.2002 – переведена на посаду прибиральниці (наказ №42 від 07.10.2002);
- 24.03.2005 – звільнена у зв`язку з переводом у Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту ім. ак. В. Лазаряна за згодою керівників згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України ( Наказ №12 від 24.03.2005);
- 25.03.2005 – прийнята по переводу у житлово-комунальний відділ прибиральницею (Наказ №60/ос від 19.04.2005);
- 16.06.2006 – звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ №96/ ос від 09.06.2006);
- 18.08.2014 – прийнята на посаду помічника вихователя притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА. (наказ №60/74-к від 18.08.2014);
- 17.07.2015 рік – звільнена з посади помічника вихователя притулку для дітей СуСД ЛОДА за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (Наказ №53/15-к від 17.07.2015);
- 05.07.2017 – прийнята на посаду оператор автоматичних та напів-автоматичних верстатів та установок (наказ №2946-к від 29.06.2017). 
Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області із заявою на призначення пенсії за віком від 27.05.2025 відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №134650036836 від 04.06.2025 року за відсутності необхідного страхового стажу – 32 роки. 
Відповідач-2 у рішенні про відмову у призначенні пенсії, зокрема зазначив, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1985 року по 25.06.1992 року згідно диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1992 року, оскільки навчання перетинається з періодом роботи, а у довідки від 14.05.2025 року № 14.05.2025 року №С/12 відсутня дата початку навчання.
Не погоджуючись із вказаним рішеннями відповідача-1, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір суд керувався таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
За змістом пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058 (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).
Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
За змістом статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм вказує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі її відсутності, а також у тому разі, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.
Суд встановив, що відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 19.08.1982:
- 19.08.1982 – Станція Клепарів Львівської залізниці. Прийнята старшим приймальником товару й багажу. ( Наказ 305 19.08.1982);
- 10.12.1985 – звільнена з роботи по ст. 38 КЗОТ УССР за власним бажанням у зв`язку з виїздом на навчання в Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ 365 ст. від 10.12.1985);
- 12.12.1985 – зарахована слухачем підготовчого відділення Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ №850 від 06.12.1986);
- 29.07.1986 – зарахована студентом 1 курсу інституту (Наказ №582 від 29.07.1986);
- 16.06.1989 – відрахована з університету (Наказ №560 від 16.06.1989);
- 03.07.1989 – прийнята в складальний цех №1 виробництва;
- 01.09.1989 – звільнена за ст. 38 КЗОТ УССР у зв`язку з вступом на навчання. (Наказ №1343 від 01.09.1989);
- 01.09.1989 – відновлено студенткою 3-го курса Дніпропетровському інституті інженерів залізно дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна (Наказ №1343 від 01.09.1989);
- 26.06.1992 – відрахована (наказ №400 від 26.06.1992);
- 14.08.1992 – прийнята на роботу черговою (Наказ №256 від 14.08.1992);
- 07.07.1995 – звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (Наказ №170 від 07.08.1995);
- 18.08.1995 - прийнята на посаду вихователя (Наказ №37 від 18.08.1995);
- 10.01.1997 – звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗОТ УССР (Наказ №182 від 03.01.1997);
- 21.01.1997 - Жовтневий районний центр зайнятості м. Дніпропетровськ. Призначена допомогою по безробіттю згідно ст. 29 Закону про забезпеченість населення (Наказ №22 від 22.01.1997);
- 24.06.1997 – припинена виплата допомоги згідно зі ст. 30 ( Наказ №210 від 26.06.1997);
- 01.07.1997 – прийнята на посаду бухгалтера-касира (наказ №16 від 01.07.1997);
- 01.06.1998 – звільнена по ст. 40 в зв`язку з скороченням штату (Наказ №8 від 01.06.1998);
- 02.09.1998 – розпочата виплата допомоги з безробіття відповідно до п. 3 ст. 28 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №140 від 20.07.1998);
- 13.01.1999 – припинено виплату допомоги з безробіття згідно з пп. “ж” п. 1 ст. 30 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №6 від 12.01.1999);
- 19.01.1999 – розпочата виплата допомоги з безробіття відповідно до п. 1а ст. 29 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №28 від 19.01.1999);
- 31.08.1999 – припинено виплату допомоги з безробіття згідно з пп. “ж” п. 1 ст. 30 Закону України “Про зайнятість населення” (наказ №383 від 08.09.1999);
- 01.09.1999 – прийнята підсобною борошняного цеху Торгово-виробничого комплексу громадського харчування ДІІТу (наказ №18 л/с від 01.09.1999);
- 30.11.1999 звільнена по ст. 38 КЗОТ України за власним бажанням (Наказ №22 л/с від 30.11.1999);
- 01.12.1999 – прийнята двірником (Наказ №26-к від 01.12.1999);
- 26.10.2000 – звільнена по ст. 40 п. 1 (Наказ №34-к від 25.10.2000);
- 13.02.2002 – призначена на посаду прибиральника службових приміщень середньої школи №71 (наказ №12/1-к від 12.02.2002);
- 25.04.2002 – звільнена з посади прибиральника службових приміщень за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (наказ №33/4-к від 22.04.2002);
- 23.08.2002 – прийнята на посаду двірника (наказ №39 від 23.08.2002);
- 07.10.2002 – переведена на посаду прибиральниці (наказ №42 від 07.10.2002);
- 24.03.2005 – звільнена у зв`язку з переводом у Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту ім. ак. В. Лазаряна за згодою керівників згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України ( Наказ №12 від 24.03.2005);
- 25.03.2005 – прийнята по переводу у житлово-комунальний відділ прибиральницею (Наказ №60/ос від 19.04.2005);
- 16.06.2006 – звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (наказ №96/ ос від 09.06.2006);
- 18.08.2014 – прийнята на посаду помічника вихователя притулку для дітей служби у справах дітей Львівської ОДА. (наказ №60/74-к від 18.08.2014);
- 17.07.2015 рік – звільнена з посади помічника вихователя притулку для дітей СуСД ЛОДА за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (Наказ №53/15-к від 17.07.2015);
- 05.07.2017 – прийнята на посаду оператор автоматичних та напів-автоматичних верстатів та установок (наказ №2946-к від 29.06.2017). 
У трудовій книжці позивача зроблено записи про її прийняття та звільнення з роботи, отримання допомоги по безробіттю за спірні періоди з покликанням на відповідні накази про прийняття на роботу, про звільнення з роботи, про призначення та припинення (скорочення) виплати допомоги по безробіттю. Записи про роботу та отримання допомоги по безробіттю точні, чіткі, виправлень та закреслень не містять. Записи про звільнення засвідчені підписом уповноваженої особи та скріплені печаткою відповідної установи (підприємства).
Відповідно до пункту 8 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі також - Порядок №637) період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. 
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. 
Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань затверджено № 162 від 20.06.1974, пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора. 
У період навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, підпунктами «з», «и», «к» пункту 109 якого було передбачено, що до загального стажу роботи зараховується також навчання в училищах та школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти та в інших училищах, школах та на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації; навчання, зокрема, у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах, а також служба в складі Збройних Сил СРСР та у війську.
Таким чином, в силу приписів статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пункту 8 Порядку №637 період навчання, зокрема, в училищах, зараховується до страхового стажу роботи та підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. При відсутності у дипломі особи відомостей щодо часу навчання, приймаються довідки про тривалість навчання в учбовому закладі у відповідні роки при умові, якщо у цих документах є дані про закінчення повного навчального періоду чи окремих їх етапів. 
Як встановив суд, що позивачка надала відповідачам довідку від 14.05.2025 №С/12, в якій зазначено, що у виписці з Наказу №582/ст від 29.07.1986 ректора Дніпропетровського інституті інженерів залізно-дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна записано наступне: “За результатами вступних екзаменів і на основі рішення приймальної комісії зараховано до числа студентів 1 курсу на денну форму навчання факультет Управління процесами перевезень ОСОБА_2 , 1965 р.н.” Закінчила позивачка навчальний заклад відповідно до наказу 26.06.1992. 
Отже, відповідачам надано інформацію про початок періоду навчання з 29.07.1986 по 25.06.1992. 
Суд вказує на те, що відповідачем-1 безпідставно не зараховано до страхового стажу позивачки ті періоди навчання, які не перетинаються із періодами роботи, а саме – з 29.07.1986 по 16.06.1989, з 01.09.1989 по 25.06.1992.
Водночас, суд вказує на те, що позивачка не проходила навчання з 16.06.1989 по 01.09.1989, а тому у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком позивачу вказаного періоду слід відмовити повністю.
Окрім цього, суд відхиляє твердження відповідача-1 про те, що у довiдці від 14.05.2025 М С/12 вiдсутня дата початку навчання, оскільки у вказаній довідці зазначено, що у виписці з Наказу №582/ст від 29.07.1986 ректора Дніпропетровського інституті інженерів залізно-дорожнього транспорту ім. М. І. Калініна записано наступне: “За результатами вступних екзаменів і на основі рішення приймальної комісії зараховано до числа студентів 1 курсу на денну форму навчання факультет Управління процесами перевезень ОСОБА_2 , 1965 р.н.”
У аспекті наведеного суд не може оминути й те, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих заявником документів, пенсійний орган наділений правом самостійного звернення до підприємств, установ, організацій, окремих осіб з метою отримання інформації, необхідної для здійснення своєї діяльності.
Суд наголошує, що, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема у спосіб отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб, виданих ними для оформлення пенсії, перевірки змісту і належного оформлення наданих документів, а у разі їх невідповідності вимогам законодавства, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення недоліків.
Однак жодних доказів вчинення таких дій у межах спірних правовідносин відповідачем не надано.
Суд також звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).
Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про те, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу періоди навчання відповідно до записів трудової книжки Серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1992 з 29.07.1986 по 16.06.1989, з 01.09.1989 по 25.06.1992, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про недостатність у позивачки страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
Таким чином, суд висновує про те, що рішення відповідача-1 №134650036836 від 04.06.2025 про відмову у призначені пенсії належить визнати протиправним та скасувати.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З метою належного захисту порушеного права позивачки необхідно зобов`язати відповідача-1, який прийняв рішення, що скасоване судом як протиправне, а не відповідача-2 як помилково вважає позивач, зарахувати до страхового стажу позивачки періоди навчання відповідно до записів трудової книжки Серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1992 з 29.07.1986 по 16.06.1989, з 01.09.1989 по 25.06.1992 та повторно розглянути заяву позивача від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 3663,60 грн.
Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3663,60 грн. При цьому, на думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з відповідача-1, позаяк судом задоволена самостійна позовна вимога немайнового характеру, та саме внаслідок відповідачем-1 рішення були порушені права позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №134650036836 від 04.06.2025 про відмову у призначені пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання відповідно до записів трудової книжки Серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_3 від 25.06.1992 з 29.07.1986 по 16.06.1989, з 01.09.1989 по 25.06.1992 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.05.2025 про призначення пенсії за віком.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107; код ЄДРПОУ - 20987385) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3633,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна