КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року справа № 320/7378/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Київській області від 20.10.2023 №896-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Київській області з 20.10.2023, з визначенням місця роботи - акцизний склад ТОВ «Червонослобідський спиртзавод», який був останнім місцем роботи ОСОБА_1 перед звільненням;
- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;
- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 500000 (п`ятсот тисяч) гривень;
- стягнути з Головного управління ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що порядок та процедура припинення державної служби позивача з підстави п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» відповідачем не дотримані, оскаржуваний наказ не відповідає критеріям, встановленим ч.2 ст.2 КАС України, тому наявні підстави для визнання його протиправним та скасування. Наголошує, що припинення державної служби та звільнення позивача з посади державної служби відбулось з порушенням норм законодавства.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 позовну заяву залишено без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати докази сплати судового збору у сумі 5000,00 грн, сплаченого на рахунок Київського окружного адміністративного суду.
04.06.2024 позивачем засобами поштового зв`язку до Київського окружного адміністративного суду направлено заяву від 12.03.2024 про усунення недоліків позову, до якої додано докази сплати судового збору у сумі 5000,00 грн, сплаченого на рахунок Київського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
17.07.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що порушень приписів чинного законодавства вчинено не було, звільнення позивача було правомірним.
03.09.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач підтримав викладені у позові обставини.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

На підставі наказу №26-0 від 01.06.2010 ОСОБА_1 було прийнято на державну службу до Державної податкової інспекції у Макарівському районі та призначено на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб.
3 2010 по 2015 роки ОСОБА_1 перебувала на різних посадах державної служби, та неодноразово перепризначалася в нову структуру органу, у зв?язку із змінами організаційної структури та штатного розпису.
01.10.2015 згідно наказу №100-о від 01.10.2015 була звільнена із займаної посади в Ірпінській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області за угодою сторін п. 1 ст. 36 К3пП України.
08.09.2017 позивача було прийнято на державну службу згідно наказу №589 «о» від 05.09.2017 Головного управління ДФС у Київській області та призначено на посаду головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів.
З 2017 по 2023 роки позивач перебувала на різних посадах державної служби, та неодноразово перепризначалася в нову структуру органу, у зв?язку із змінами організаційної структури та штатного розпису, а також в зв?язку з переведенням до ГУ ДПС у Київській області.
Наказом №643-0 від 20.08.2019 позивачу присвоєне спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І (першого) рангу.
Наказом №179-0 від 05.03.2021 позивачу присвоєно 6 (шостий) ранг державного службовця.
Наказом №38-0 від 17.01.2023 у зв?язку зі змінами організаційної структури та штатного розпису позивач була переведена на посаду головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Київській області.
Наказом №177 від 21.02.2023 «Про організацію роботи на акцизному складі ТОВ «Червонослобідський спиртзавод» відповідачем позивача було призначено на місце роботи: акцизний склад ТОВ «Червонослобідський спиртзавод».
Згідно наказу Головного управління ДПС у Київській області №896-0 від 20 жовтня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 », відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (із змінами) припинено державну службу та звільнено 20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Київській області, внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, згідно пункту 1 частини першої ст. 87 Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (зі змінами) з виплатою двох середньомісячних заробітних плат.
Підставою припинення державної служби та її звільнення з державної служби в даному наказі зазначено попередження про наступне звільнення, акт щодо відмови від запропонованої посади від 19.09.2023.
Вважаючи, що припинення державної служби та звільнення позивача з посади державної служби є незаконним та безпідставним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі – Закон України №889-VIII).
За приписами ст. 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апарату (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Частинами першою - третьою статті 5 Закону №889- VIII встановлено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Частиною першою статті 40 Кодексу законів про працю, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з ч. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.
Отже, частина четверта статті 40 цього ж Кодексу встановлює особливості застосування положень частини 2 статті 40, статті 49-2 Кодексу законів про працю України до звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 даного Кодексу.
Підстави для припинення державної служби визначені у статті 83 Закону №889-VIII, відповідно до пункту 4 частини 1 якої державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).
Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону №889- VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, реорганізація державного органу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» №117-ІХ від 19.09.2019 внесено зміни до Закону України «Про державну службу», які набрали чинності 25.09.2019.
Внаслідок цих змін пункт 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», який передбачає підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, викладено у такій редакції: «скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу».
Тобто, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, передбаченими пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», є:
- скорочення чисельності або штату державних службовців,
- скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців,
- реорганізація державного органу.
Згідно з частиною третьою статті 87 Закону №889-VIII, суб?єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб?єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.
Частиною п?ятою статті 87 Закону №889-VIII, визначено, що наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб?єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
Підпунктами 1 та 8 пункту 11 Положення про Головне управління ДПС у Київській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643 визначено, що начальник ГУ ДПС очолює ГУ ДПС, здійснює загальне керівництво його діяльністю, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності та у встановленому порядку призначає та звільняє державних службовців та працівників ГУ ДПС, відповідно до чинного законодавства про державну службу та законодавства про працю, укладає та розриває з державними службовцями ГУ ДПС контракти про проходження державної служби.
Отже, призначаючи або звільняючі державних службовців та працівників ГУ ДПС, начальник ГУ ДПС реалізовує свої повноваження, покладені на нього як на керівника територіального органу державної влади, що в свою чергу визначені відповідним законодавством України.
З матеріалів справи вбачається, що в.о. Голови Державної податкової служби України від 28.07.2023 було затверджено Перелік змін № 8 до організаційної структури ГУ ДПС у Київській області.
В свою чергу в.о. Голови Державної податкової служби України від 02.08.2023 було затверджено Перелік №4 змін до штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Київській області.
У зв?язку з чим наказом ГУ ДПС у Київській області від 03.08.2023 № 656 «Про введення в дію Переліку змін № 8 до організаційної структури та переліку №4 змін до штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Київській області» було введено у дію перелік змін № 8 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Київській області, що затверджений 28 липня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Тетяною Кірієнко та введено в дію затверджений 02 серпня 2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Тетяною Кірієнко перелік змін №4 до штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Київській області.
Наведені зміни передбачають зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, що в свою чергу полягає в скорочені чисельності штатних посад відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Київській області була скорочена до семи одиниць без зменшення чисельності штатних посад в управління контролю за підакцизними товарами.
Тобто фактично відбулось скорочення посад державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, що відповідає критеріям підпункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII.
19.09.2023 головного державного інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Київській області Богдан І.І. було запрошено з?явитись до ГУ ДПС у Київській області за адресою: вул. Святослава Хороброго, 5A, м. Київ, 03151, для ознайомлення з Попередженням про наступне звільнення з одночасним пропонуванням переведення на посаду головного державного інспектора Фастівського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Київській області.
При цьому, попереджаючи про скорочення посади відповідачем було запропоновано іншу рівнозначну посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей та дотримуючись вимог щодо залишення на роботі, передбаченого законодавством про працю.
З вищевикладеного вбачається, що відповідачем були виконанні дії з дотриманням вимог пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII.
Отже, призначаючи або звільняючі державних службовців та працівників ГУ ДПС, начальник ГУ ДПС реалізовує свої повноваження, покладені на нього як на керівника територіального органу державної влади, що в свою чергу визначені відповідним законодавством України з дотриманням вимог підпунктів 1 та 8 пункту 11 Положення про Головне управління ДПС у Київській області, затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643.
В свою чергу, у зв?язку з відмовою позивача від переведення на запропоновану посаду та відмовою від підписання попередження про наступне звільнення, посадовими особами відповідача було складено Акт від 19.09.2023 про відмову позивача підписати та надати відповідь щодо погодження/відмови від запропонованої посади, зазначеної у попередженні про наступне звільнення.
З огляду на вищевикладене, позивача у законний спосіб було повідомлено про наступне звільнення разом з наданням запропонованої посади за 30 календарних днів з дотриманням вимог статті 87 Закону №889-VIII.
У подальшому, відповідачем було затверджено наказ Головного управління ДПС у Київській області від 20.10.2023 № 896-0 «Про звільнення ОСОБА_3 » щодо припинення державної служби та звільнення ОСОБА_3 у зв?язку з попередженням про наступне звільнення та відмови від запропонованої посади від 19.09.2023.
Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу законів про працю України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Разом з тим, абзацом першим, другим та третім частини другою статті 42 КЗпП України визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім?ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
При цьому, право на перевагу в залишенні на роботі, передбачене нормами статті 42 КЗпП України не було порушене, адже Головним управлінням ДПС у Київській області було запропоновано іншу рівнозначну посаду державної служби з урахуванням професійної підготовки та професійних компетентностей позивача, від якої остання відмовилась.
Суд звертає увагу, що ні Законом № 889-VIII, ні КЗпП не визначено форми Попередження про наступне звільнення, форми Акту та/або форми іншого документа щодо засвідчення про відмову від підписання або надання відповіді щодо погодження запропонованої посади, зазначеної у попередженні про наступне звільнення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що наказ Головного управління ДПС у Київській області від 20.10.2023 №896-о «Про звільнення ОСОБА_1 » прийнятий відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому в задоволенні позовних вимог про його скасування має бути відмовлено.
У зв`язку із тим, що судом визнається правомірним наказ Головного управління ДПС у Київській області від 20.10.2023 №896-о «Про звільнення ОСОБА_1 », задоволеними також не можуть бути решта позовних вимог, оскільки вони є похідними вимогами від первинної вимоги.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивачу були надані всі відповіді у визначені законодавством строки щодо направлених та поданих до відповідача заяв в порядку звернення громадян, порушень норм чинного законодавства не встановлено, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, відповідач довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд 

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.