Справа № 560/5986/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

02 квітня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:
- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 року № 19/д в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з метою надання документів (рішення суду), якими встановлено факт перебування на утриманні загиблого відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що дають право на отримання одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2024 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти рішення про виплату ОСОБА_1 від 18.11.2024 року одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є цивільною дружиною загиблого (померлого) від отриманого бойового поранення ОСОБА_2 . Факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2017 року до дня загибелі останнього, тобто, до 17.12.2023, встановлено рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2024 у справі №675/326/24, яке набрало законної сили 27.06.2024. На підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168) та статті 16-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка - військовослужбовця. Однак, протиправним рішення відповідача, оформленим протоколом від 28.02.2025 №19/д, повернуто документи на доопрацювання з мотивів того, що позивач не є "одним із подружжя" загиблого у розумінні чинного законодавства, а рішення суду встановлює лише факт проживання однією сім`єю, але не факт перебування на утриманні загиблого, який, на думку відповідача, необхідний для визнання права на допомогу. 
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. По суті спору зазначив, що на дату смерті військовослужбовця діяла редакція частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII, яка передбачала виключний перелік осіб, уповноважених на отримання одноразової грошової допомоги, а саме: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге; діти, які не досягли повноліття; утриманці загиблого (померлого). При цьому, ОСОБА_1 , яка не перебувала з військовослужбовцем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, не входила до жодної з визначених законом категорій, зокрема, не є одним із подружжя.
Позовна вимога в частині зобов`язання відповідача прийняти позитивне рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прямо порушує межі дискреційних повноважень органу виконавчої влади та є недопустимою, оскільки суд не вправі підміняти собою суб`єкта владних повноважень у прийнятті рішень.
Крім того, не було прийнято ні остаточного рішення про відмову, ні вчинено бездіяльності у зв`язку з тим, що повернення документів не є відмовою, а закликає до усунення недоліків та доповнення пакета документів.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.04.2025 відкрито провадження у справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.04.2026 у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про зупинення провадження у справі №560/5986/25 відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №3073 солдат, призваний під час мобілізації, ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 07.02.2023.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.03.2023 №78 військовослужбовців, які прибули з військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, зокрема, солдата ОСОБА_2 , з 19.03.2023 призначено на посади, присвоєно військові звання та зараховано на всі види забезпечення.
У довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої військовою частиною НОМЕР_2 23.06.2023 за №970/РВ3, солдат ОСОБА_2 в період з 19.03.2023 по 03.05.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 17.07.2024 №1056 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України загиблий (померлий) солдат ОСОБА_2 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.06.2023 №891, виданої Ізяславською міською радою Шепетівського району Хмельницької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за однією адресою.
У сповіщенні сім`ї №493, направленому ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. №5/7090 від 18.12.2023), ОСОБА_1 повідомлено, що її чоловік, солдат ОСОБА_2 , помер від отриманих поранень 17.12.2023 в КНП «ІТНО м. Львова» Лікарня Святого Пантелеймона. Причина смерті: полі органна недостатність, множинні травми голови та грудної клітки, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків (лікарське свідоцтво про смерть від 18.12.2023 №225/2023), смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 19.12.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2024 №9-РС солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із смертю.
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2024 у справі №675/326/24, яке набрало законної сили 27.06.2024, встановлено факт, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2017 року до дня загибелі останнього, тобто до 17.12.2023.
Позивач через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з заявою від 18.11.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка-військовослужбовця.
За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.02.2025 №19/д, про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги, з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. Також зазначено, що ОСОБА_1 не відноситься до одного з подружжя. Неможливо встановити чи є вона непрацездатною (особою з інвалідністю) і перебувала на утриманні загиблого. Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області (справа №675/326/24 від 15.05.2024) не встановлює факт, що має значення, про перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 41 Закону №2232-XII визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Закон №2011-XII визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Приписами частини 1 статті 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначено у статті 16-1 Закону №2011-XII.
Відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан.
Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався та діє станом на час розгляду цієї справи.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.
Абзацами 1 - 4, 6 пункту 2 Постанови №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
За висновками Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №160/14225/23, єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених п. 1 Постанови 168 та загибель в період дії воєнного стану.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи належить позивач до кола осіб, які відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.
Повертаючись до предмета спору, а саме протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, необхідно зазначити, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, оскаржене рішення відповідача мотивовано саме відсутністю доказів на підтвердження у позивача статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (позивач не відноситься до одного з подружжя загиблого, крім того неможливо встановити чи є позивач непрацездатним (особою з інвалідністю) та перебував на утриманні загиблого; не надано підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
В контексті наведеного, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі №560/17953/21, застосовуючи положення статей 1, 3 Сімейного кодексу України, зазначила, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
З матеріалів справи слідує, що факт спільного проживання ОСОБА_1 з померлим військовослужбовцем ОСОБА_2 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з 2017 року до дня загибелі останнього (до 17.12.2023) встановлений за правилами Цивільного процесуального кодексу України рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15.05.2024 у справі №675/326/24, яке набрало законної сили 27.06.2024.
Таким чином, вказаним судовим рішенням підтверджується факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки та спільний сімейний бюджет, тобто, вони фактично були подружжям, що дає позивачеві право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до частини 1 статті 16-1 Закону №2011-XII.
Суд зазначає, що справа з тотожними правовідносинами вже була предметом розгляду Верховного Суду.
Так, у постанові від 05.02.2025 у справі №120/17960/23, яку суд враховує при розгляді цієї справи, колегія суддів Касаційного адміністративного суду дійшла аналогічних висновків.
При цьому, Верховний Суд звернув увагу на те, що «позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка як дружина загиблого, однак підставою для повернення документів на доопрацювання відповідач визначає відсутність документів на підтвердження її знаходження на утриманні позивача. Разом з тим, положення частини першої статті 16-1 Закону №2011-XII передбачають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, зокрема і одного із подружжя, який не одружився вдруге та, як зазначалось раніше, факт того, що позивачка є одним із подружжя встановлено судом.
Ураховуючи, що судом цивільної юрисдикції у справі №161/12358/24 встановлено, що після розірвання шлюбу позивачка продовжувала проживати із військовослужбовцем до моменту його смерті однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, разом виховували їх спільних дітей, колегія суддів дійшла висновку, що підхід Міністерства оборони України щодо повернення позивачці документів, які містили наведене рішення суду, на доопрацювання з метою надання документів, яким встановлено факт перебування на утриманні загиблого та посилання на відсутність факту реєстрації, що обумовило повернення документів, поданих позивачкою для призначення одноразової грошової допомоги, є необґрунтованим».
На користь наведених висновків суду свідчить також те, що у подальшому Законом України від 09.12.2023 №3515-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» законодавець виклав ст. 16-1 Закону №2011-XII у редакції, в якій відповідно до пункту 4 цієї статті передбачив, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, зокрема належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто фактично змінами у Законі №2011-XII додатково легалізовано право цивільних дружин на отримання одноразової грошової допомоги.
Від відповідача до суду надійшла заява, в якій він просить суд врахувати висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі №460/14164/24.
Щодо цього, то окружний адміністративний суд не зобов`язаний приймати до уваги висновки, викладені у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі №460/14164/24, оскільки такі висновки не мають обов`язкової сили для судів першої інстанції в інших справах. Відповідно до принципу незалежності суддів та вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює обставини справи та застосовує норми права самостійно, з урахуванням конкретних фактичних даних і правової позиції Верховного Суду, а не рішень апеляційних судів у сторонніх справах.
До суду від відповідача надійшла заява, в якій наведено перелік питань, які суд зобов`язаний з`ясувати для законного вирішення справи. 
Стосовно цієї заяви необхідно зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
Твердження відповідача що не прийнято ні остаточного рішення про відмову, ні вчинено бездіяльності у зв`язку з тим, що повернення документів не є відмовою, суд оцінює критично, оскільки предметом спору є саме правомірність повернення документів на доопрацювання.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Враховуючи наведене, пункт 13 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 28.02.2025 №19/д, в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання, є протиправним та його слід скасувати.
Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд бере до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міністерства оборони України, а тому, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку з їх відсутністю.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 28.02.2025 №19/д, в частині повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Міністерство оборони України (просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168 , код ЄДРПОУ - 00034022) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк