РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2026 року 
м. Рівне
Справа № 569/10347/22
Провадження № 22-ц/4815/44/26
Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Боймиструк С.В., судді: Шимків С.С., Ковальчук Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договору дарування недійсним,
в с т а н о в и в:
У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання договору дарування недійсним.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю відмовлено.
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним задоволено частково.
Поділено спільне сумісне майно подружжя таким чином:
Виділено ОСОБА_2 :
- частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , ринкова вартість: 1 313 098 (один мільйон триста тринадцять тисяч дев`яносто вісім) гривень;
Виділено ОСОБА_1 :
- частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , ринкова вартість: 1 313 098 (один мільйон триста тринадцять тисяч дев`яносто вісім) гривень;
В решті позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ та стягнення грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності - відмовлено.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 17 квітня 2014 року недійсним - відмовлено.

20.02.2024 представник відповідача - адвокат Ярема С.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 15 030,41 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 8 924,58 грн. (3624,58 грн. за почеркознавчу, 5300 грн. за оціночно-будівельну), витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. (10 000 грн. за першу інстанцію, 6000 грн. за апеляційну інстанцію), а всього судових витрат - 39 954 грн. 99 коп.
Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Яреми Світлани Василівни про ухвалення додаткового рішення по справі № 569/10347/22 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 561,12 грн. за зустрічним позовом, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи у розмірі 5300 грн., витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9360 грн., а всього судових витрат - 27 221 грн. 12 коп. (двадцять сім тисяч двісті двадцять одна гривня дванадцять коп.).

Не погодившись з рішенням суду, позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року, оскільки вважає його частково незаконним, необґрунтованим і таким, що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при визначенні суми відшкодування не вірно визначено суму сплаченого судового збору, що була сплачена відповідачкою та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 в сумі 17 794,47 грн. за позовні вимоги на загальну суму 1 779 447,00 грн. Проте, як вказує, ОСОБА_1 остання сплатила максимальну суму судового збору 13 420,00 грн.
Разом з тим, згідно рішення Рівненського міського суду від 03.11.2023 позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним задоволено частково.
Оскільки ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні двох вимог, судом першої інстанції безпідставно стягнуто судовий збір у сумі 12 561.12 грн., замість 10 065.00 грн. (13420.00 грн. *75%).
Щодо витрат на проведення судової оціночно-будівельної експертизи №230215/З_ЮШ від 14.03.2023 р., виконаної судовим експертом ПП «Експерт-Рівне-Консалт», ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 20.07.2022 становить 2 626 196 грн., яка була проведена за клопотанням саме ОСОБА_2 .
Однак, суд першої інстанції не використав вказану експертизу при прийнятті рішення, оскільки майно поділено між сторонами у справі у частках (кожному по ), а не у грошовому еквіваленті.
У зв`язку з цим, вважає, що підстави для стягнення витрат на проведення судової оціночно-будівельної експертизи немає.

Щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 9 360.00 грн., то звертає увагу суду, що визначаючи розмір витрат повинен був виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін, керуючись критеріями, визначеними ч. 3 ст. 137 ЦПК України.
Вважає, що витрати на правову дорогому адвоката в сумі 9360.00 грн. є завищеними.
Тобто, судом першої інстанції не враховано той факт, що судом відмовлено у задоволенні двох вимог на суму 466 349,00 грн.(72525.00грн.+393824.00 грн.), що становить 25% (466 349.00 грн./1779447,00*100%).
А тому, судом першої інстанції безпідставно стягнуто витрату на правову допомогу адвоката у сумі 9 360.00 грн., замість 7020.00 грн. (9 360.00*75%). Вважає, співрозмірну суму для даної справи в розмірі 4 000.00 грн.
Виходячи з вищевикладеного, просить апеляційний суд, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20.06.2025 у справі №569/10347/22 змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 14 065 грн.

30.01.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача (за первісним позовом) ОСОБА_2 за вх. №1-743/26.
Відзив подано у межах строку його на подання, так як ухвалу про відкриття провадження у справі вручено ОСОБА_2 20.01.2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта».
В обґрунтування відзиву вказує, що вона сплатила судовий збір, як встановлено у ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 12 561,12 грн.
Щодо витрат на проведення судової оціночно-будівельної експертизи №230215/З_ЮШ від 14.03.2023 р., виконаної судовим експертом ПП «Експерт-Рівне-Консалт», ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 20.07.2022 становить 2 626 196 грн.
Так як, при ухваленні судового рішення саме із цієї вартості виходив суд при поділі квартири, оскільки вартість частки квартири визначено у розмірі 1 313 098,00 грн.
Отже, судом першої інстанції правильно стягнуто витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи у розмірі 5 300.00 грн.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 за , вказує, що за надання правничої допомоги сплатила 10 000.00 грн., судом першої інстанції на відшкодування цих витрат стягнуто 9 360.00 грн., що відповідає критерію реальності наданих послуг, розумності їх розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Надання адвокатом вказаних послуг підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу та актом передачі - прийняття наданої правничої допомоги згідно з договором від 15.08.2022 року.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власність відмовлено.
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування не дійсним задоволено частково.
Вирішено поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ та стягнення грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності відмовлено.
У задоволенні позовних вимог, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 17 квітня 2014 року недійсним відмовлено.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2023 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 листопада 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання кватири особистою приватною власністю та зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про поділ квартири залишено без змін.

20 червня 2025 року Рівненський міський суд Рівненської області ухвалив додаткове рішення, відповідно до якого заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Яреми С.В. про ухвалення додаткового рішення по справі № 569/10347/22 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 12 561,12 грн. за зустрічним позовом, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи у розмірі 5300 грн., витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9360 грн., а всього судових витрат - 27 221 грн. 12 коп. (двадцять сім тисяч двісті двадцять одна гривня дванадцять копійок).

На підтвердження витрат на правничу допомогу, представником ОСОБА_2 , адвокатом Яремою С.В. подано договір про надання правничої допомоги від 15 серпня 2022 року ( том 3 а.с. 83-84).
У п. 1 Додатку № 1 від 15.08.2022 до договору про надання правової допомоги від 15.08.2022 року, який є невід`ємною частиною цього договору, визначено, що вартість послуг ( гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги за представлення інтересів ОСОБА_2 у цивільній справі № 569/10347/22 у Рівненському міському суді визнається у розмірі 10 000 грн. ( а.с.том 3 а.с. 85).
Згідно з п.п.2,3 Додатку № 1 від 15.08.2022 року протягом 5 календарних днів після підписання договору Клієнт оплачує адвокату аванс в розмірі 4000 грн. шляхом перерахування на його розрахунковий рахунок, остаточний розрахунок за цим додатком проводиться до 31.12.2022.
Витрати на правничу допомогу на 10 000 грн. складаються із надання юридичних консультацій Клієнту з приводу замовленого виду правничої допомоги щодо можливості заперечення позовної вимоги про визнання квартири особистою приватною власністю ОСОБА_1 та можливості визнання цієї квартири спільною сумісною власністю, її поділ, вивчення та здійснення юридичної оцінки первісної позовної заяви та доданої до неї документів, подання необхідних доказів, детальний аналіз норм матеріального права, витребування документів, заяви про призначення експертиз, збільшення позовних вимог, підготовка до розгляду справи у суді.
Надання адвокатом вказаних послуг підтверджується розрахунком витрат на правничу допомогу та актом передачі - прийняття наданої правничої допомоги згідно з договором від 15.08.2022 року ( а.с. 86, 87 том 3).
Оплата витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу підтверджується платіжними інструкціями від 17.08.2022, 18.10.2022 та 29.12.2022 року ( а.с. 88, 89 том 3).
Відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.03.2023 ОСОБА_2 оплатила ПП «ЕКСПЕРТ-РІВНЕ-КОНСАЛТ» судову оціночну-будівельну експертизу за договором №230215/З_ЮШ від 14.03.2023 р. в розмірі 5 300.00 грн.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються, за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до п.1-2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 заявляла три вимоги, дві з яких майнового характеру: 1) ціна позову становила 1 385 623 грн. (половина ринкової вартості квартири, встановлена судовим експертом, у розмірі 1 313 098 грн.; 2) половина ринкової вартості іншого майна в розмірі 72 525 грн., на загальну суму 1 385 623 грн.; та одна немайнового характеру: 3) визнати недійсним договір дарування від 17.04.2014 р..
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Суд першої інстанції встановив, що зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, проте судом ухвалено рішення про виділення ОСОБА_2 майна ринковою вартістю у розмірі 1 131 098 грн., а відмовлено у стягненні грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 72 525 грн., що становить 6,4% від задоволеної суми або 858,88 грн. (копії платіжних інструкцій від 17.08.2022, 18.10.2022, 29.12.2022 про оплату правничої допомоги додано до заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 19.05.2023).
30.09.2022 при поданні зустрічного позову його ціна була визначена у розмірі 196 700 грн., а тому було сплачено судовий збір у розмірі 1% від цієї суми - 1 967 грн. (оригінал квитанції на цю суму судового збору приєднано до зустрічної позовної заяви від 30.09.2022).
19.05.2023 зустрічним позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, у якій, ураховуючи Висновок судової оціночно-будівельної експертизи №230215/3_ЮШ від 14.12.2022 про ринкову вартість трьохкімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 , ціна позову збільшилася і становила 1 385 623 грн. (половина ринкової вартості квартири, встановлена судовим експертом у розмірі 2 626 196 грн.).
Відповідачем за зустрічним позовом, вірно сплачено граничний розмір судового збору при такій ціні позову становив 13 420 грн. (1% ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу - у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.).
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що позивачем за зустрічним позовом не вірно визначено суму сплаченого судового збору не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи.
Разом з тим, згідно рішення Рівненського міського суду від 03.11.2023 позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним було задоволено частково.
Оскільки, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні двох вимог, судом першої інстанції вірно визначено суму судового збору за позовні вимоги майнового характеру, а саме відмовлено у стягненні грошової компенсації у розмірі 72 525 грн., що становить 6,4% від задоволеної суми або 858,88 грн.
Проте, не враховано, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні вимоги немайнового характеру, що становив (станом на 2022) 1 073, 60 грн., таким чином додатковим рішення Рівненського міського суду від 20 червня 2025 року, безпідставно стягнуто судовий збір у сумі 12 561.12 грн., (13420.00 грн. - 858,88 грн. - 1 073, 60 грн.), що становить 11 487 грн. 52 коп.
Щодо витрат на проведення оціночно-будівельної експертизи, то рішенням Рівненського міського суду Рівненської області, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, при визначенні ринкової вартості трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка ділилася між колишнім подружжям, , за проведення якої згідно з квитанцією Приватбанку № 0.0.2852313709.1 від 09.03.2023 для ПП «Експерт-Рівне-Консалт» оплачено 5300 грн. ОСОБА_2 , вказана вимога зустрічного позову задоволена, таким чином судом першої інстанції вірно стягнено вказану суму з позивача (відповідача за зустрічним позовом).
Щодо витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 9 360.00 грн., апеляційний суд, приходить до висновку суд першої інстанції визначаючи розмір витрат вірно виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановив їхню дійсність та необхідність) та критерію розумності їхнього розміру (пропорційно задоволеної частини). 
Окрім того, апеляційний суд, звертає увагу, що витрати позивача за зустрічним позовом на правничу допомогу становлять близько 0.76% від задоволеної ціни позову, що відповідає критеріям визначеним ст. 137, ч. 3 – 5 ст. 141 ЦПК України.
Оскільки суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, а згідно постанови ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 визначено, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.
Вказане узгоджується з висновками викладеними в ухвалі КЦС Верховного Суду від 22 січня 2026 у справі №372/6826/24.
Оскаржуване рішення підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої судом попередньої інстанції суми судових витрат до 26 147 грн. 52 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підставами для зміни оскаржуваного рішення, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року – задовольнити частково.
Додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 червня 2025 року змінити, в частині стягнення витрат на оплату судового збору, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме судовий збір 11 487 грн. 52 коп., за зустрічним позовом, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, витрати на проведення оціночно-будівельної експертизи у розмірі 5300 грн., витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 9360 грн., а всього судових витрат - 26 147 грн. 52 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий        Боймиструк С.В.

Судді:         Шимків С.С.

Ковальчук Н.М.