П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14182/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П. Місце ухвалення рішення: м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. у ПрАТ “Азот”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу період роботи з 06,07.1987 року по 20.09.1993 року у ПрАТ “Азот”, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 07.06.1984 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.02.2025р. рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155950022974 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 02.01.2025р. довічно. Страховий стаж становить 33 роки 6 місяців 17 днів. Разом з цим, Пенсійний фонд не зарахував до страхового стажу період роботи заявника на ПрАТ “Азот” в період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993p. 17.02.2025р. позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, в якій просив повідомити про причини не зарахування до страхового стажу роботи на ПрАТ “Азот” з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. Листом від 07.03.2025р. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило заявника, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993р. згідно запису в трудовій книжці від 07.06.1984р. серії НОМЕР_2 , оскільки наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу. Позивач зазначає, що не зарахування вказаного стажу відповідачем перешкоджає здійсненню перерахунку призначеної пенсії з урахуванням періоду роботи на ПрАТ “Азот”. У своєму листі Відповідач не зазначив жодної правової норми, на підставі якої Позивачу був не зарахований зазначений стаж роботи до страхового стажу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 06.07.1987 року по 20.09.1993 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 06.07.1987 р. по 28.04.1988 р., згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В своїй скарзі апелянт вказує, що висновок суду першої інстанції щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 06.07.1987 по 28.04.1988 є безпідставним, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу. Також зазначає, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.03.2020 по справі № 155/1180/17 дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування до стажу роботи періодів зазначених в трудовій книжці, яка не оформлена в установленому порядку.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №155950022974 ОСОБА_1 призначено з 02.01.2025 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” при страховому стажі 33 роки 06 місяців.
17.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій зазначено, що рішенням 155950022974 від 13.02.2025р. була призначена пенсія за віком. Загальний страховий стаж складає 33 роки 6 місяців 17 днів. Разом з цим, відповідно до наданого розрахунку, органом ПФУ не зарахований період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993р., також будь якої інформації про причини не зарахування зазначеного стажу не повідомлено. Заявник просив надати рішення №155950022974 від 13.02.2025р. про призначення пенсії за віком та письмову відповідь про причину не зарахування до страхового стажу період роботи з 06.07.1987р. по 20.09.1993p.
Листом від 07.03.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомлено, що за заявою від 06.02.2025 з 02.01.2025 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон), при страховому стажі 33 роки 6 місяців (враховано по 31.12.2023), середньомісячній заробітній платі 8690,20 гри, визначеній за період з 01.07.2000 по 31.12.2023 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 2911,22 грн. До страхового стажу не зараховано період роботи з 06.07.1987 по 20.09.1993 згідно запису в трудовій книжці від 07.06.1965 серій НОМЕР_3 , оскільки наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення виходив з того, що період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року ОСОБА_1 з 06.07.1987 року по 20.09.1993 року підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, оскільки відповідні записи містяться у трудовій книжці та працівник не може нести відповідальності за допущені роботодавцем неточності при заповненні відповідних документів. 
Крім того, суд першої інстанції, з у рахуванням того, що станом на 27.05.2025 року пенсійним органом до страхового стажу зараховано період роботи з 29.04.1988 року по 20.09.1993 року, дійшов висновку, що права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.07.1987 року по 28.04.1988 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за ЗУ «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.
Статтею 24 вказаного Закону передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Враховуючи приписи Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.
Вимоги до ведення та заповнення трудових книжок працівників у період до 1992 року включно визначала Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252; зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 року №412; далі - Інструкція №162).
Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58) та визначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція №162 не застосовується.
Разом з тим, положення Інструкції №162 та Інструкції №58 узгоджуються за своєю структурою й змістом, а відтак не потребують повторення.
Згідно з пунктом 1.1 Інструкції №58, встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
В пункті 2.2 Інструкції №58 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України.
Згідно із п.2.11 Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Пунктами 2.12-2.13 Інструкції №58 передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця, який зобов`язаний здійснити виправлення у трудовій книжці у разі виявлення неправильного або неточного запису.
Так, позивачу не зараховано до страхового стажу період роботи з 06.07.1987 р. по 28.04.1988 р., оскільки в трудовій книжці наявне виправлення номеру наказу про зарахування на роботу.
Колегія суддів звертає увагу, що на час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 року (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 року №412.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 року ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірний період роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Верховний Суд у своїй постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
У постанові від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а Верховний Суд вказав, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
У той же час слід враховувати, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, а право на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок заповнення документів.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що позивач не повинен нести відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у ці документи вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки їх заповнення не є підставою вважати про відсутність страхового стажу у позивача за спірний період.
При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано враховано обставину зарахування станом на 27.05.2025 року пенсійним органом періоду роботи позивача з 29.04.1988 року по 20.09.1993 року за наслідками розгляду листа ГУ ПФУ в Одеській області № 1500-0306-9/56041 та правомірно зобов`язано ГУ ПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 06.07.1987 року по 28.04.1988 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.06.1984 року.
Щодо посилання пенсійного органу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04.03.2020 у справі № 155/1180/17, колегія суддів зазначає, що в ній правовідносини склались за відмінних до цієї справи обставин, а саме щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача про який в трудовій книжці немає жодних записів, а також вирішувалось питання щодо можливості підтвердження такого показаннями свідків. 
Тобто в даному випадку недоліки в оформленні трудової книжки не є формальними, що дає підстави для висновку про нерелевантність обставин справи № 155/1180/17 та справи, що розглядається.
Отже, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не скасовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 21 квітня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова