Справа № 738/2584/25 
№ провадження 2-а/738/2/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20 березня 2026 року   Менський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді: Савченка О.А., 
з участю 
секретаря: Лях Н.М.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: Омельяненко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 754 від 23 вересня 2025 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення № 807 від 16 жовтня 2025 року, - 

ВСТАНОВИВ: 

У листопаді 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 754 від 23 вересня 2025 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення № 807 від 16 жовтня 2025 року.
Позов мотивовав тим, що оскаржуваними постановами його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративні стягнення. Позивач не погоджується з вказаними постановами, оскільки вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі. Просили її задовольнити з підстав вказаних в самій позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали, Суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно частини 1 статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
За правилами частини 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача 11 вересня 2025 року був складений протокол №754 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за неприбуття за повісткою №1в/2525 на 04.09.2025 на відправку по мобілізації. Та 02 жовтня 2025 року був складений протокол №807 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за неприбуття за повісткою №1в/2566 на 12.09.2025 на відправку по мобілізації. Щодо Позивача було сформовано повістку №1в/2525 від 04.09.2025 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 05.09.2025 для відправки по мобілізації (а.с. 56-57, 64-65). 
Текст повістки про явку на 07:00, 05.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено, озвучено Позивачу о 10:34 години, 04.09.2025. Текст повістки про явку на 12.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 було доведено, озвучено Позивачу о 11:50 годині 11.09.2025.
Позивач був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою №2525 на 05.09.2025 та №2566 на 12.09.2025 але у встановлений строк Позивач не прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 та про причини неприбуття не повідомляв.
Постановою № 754 від 23.09.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на Позивача накладено штраф в розмірі 17 000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Постановою № 807 від 16.10.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на Позивача накладено штраф в розмірі 25 500 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
Відповідно до пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є  у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.
Відповідно до статті 268 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 -1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 2101 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріали адміністративних справ відносно ОСОБА_1 про скоєння ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 2101 КУпАП складені та розглянуті компетентними особами у відповідності до вимог чинного законодавства, винесені по даній справі постанова про адміністративне правопорушення № 754 від 23 вересня 2025 року та постанова по справі про адміністративне правопорушення № 807 від 16 жовтня 2025 року обґрунтовані і відповідають вимогам закону, а тому підстав для їх скасування суд не знаходить.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 2101, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 139, 242-246 КАС України, суд –

ВИРІШИВ : 

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення № 754 від 23 вересня 2025 року та постанови по справі про адміністративне правопорушення № 807 від 16 жовтня 2025 року – відмовити.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий        О.А. Савченко