Справа № 209/8117/24
Провадження № 2/209/390/26

РІШЕННЯ
Іменем України

24 березня 2026 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі: 
головуючого - судді Юрченко Я.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
До Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 31 жовтня 2024 року надійшла позовна заява представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу станом на 30.09.2024 року в розмірі 31250,91 гривень, з яких: 26509,66 грн. - заборгованість за кредитом; 4741,25 грн. - заборгованість по відсоткам, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3028 грн.. 
В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 19.10.2018 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківський послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.     
Вказує, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, внаслідок чого станом на 30.09.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 31250,91 гривень, з яких: 26509,66 грн. - заборгованість за кредитом; 4741,25 грн. - заборгованість по відсоткам, які позивач просить стягнути на їх користь та судові витрати (а.с. 1-4).
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.01.2025 року позовні вимоги представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.10.2018 року у розмірі 26509,66 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2568,60 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
29.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Юрочкіним Ю.В. через підсистему систему «Електронний суд» за вх. 10394 подана заява про перегляд вищезазначеного заочного рішення від 22.01.2025 року.
Після усунення недоліків заяви про перегляд вищезазначеного заочного рішення, ухвалою суду від 16.05.2025 року поновлено представнику відповідача ОСОБА_1 – адвокату Юрочкіну Ю.В. строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 09.12.2025 року, відмовлено представнику відповідача ОСОБА_1 – адвокату Юрочкіну Ю.В. у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України з підстав, наведених у її мотивувальній частині. 
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Кожен окремо подали клопотання про розгляд порушеного питання без їх участі.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ст. ч. 1 ст. 244 ЦПК України 19.03.2026 року оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення у вищевказаній цивільній справі, про що належним чином повідомлено всіх учасників судового провадження. 
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до наступного.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.    Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Відповідно до вимог ст.ст 626, 628 ЦК України договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.      
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.   
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.10.2018 року відповідач приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк шляхом підписання Анкети-Заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, Тарифами Банку складає кредитний договір, в результаті чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем надається Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» без зазначення редакції, які не містять реквізитів та підпис позичальника (а.с. 11,16-23). До позовної заяви додається довідка про видачу відповідачу карток: № 4323357029601735, строком дії до липня 2027 року; № НОМЕР_1 , строком дії до грудня 2031 року (а.с. 14); та довідка за лімітами (встановлення/збільшення/зменшення) (а.с.13). Згідно з розрахунком заборгованості за Договором № б/н від 19.10.2018 року станом на 30.09.2024 заборгованість складає 31250,91 грн. (а.с. 5-10).
Суд звертає увагу на те, що за договором приєднання лише одна сторона уповноважена на розроблення договірних умов, в даному випадку - це АТ «Акцент-Банк».
Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.   Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.       
До предмета доказування у спорах про стягнення заборгованості за кредитними правовідносинами входить, зокрема, доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості. 
Проте, у підписаній сторонами Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк від 19.10.2018 року відсутня інформація про те, яка кредитна картка видавалася відповідачу, умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх сплати, хоча банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості - відсотки за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.  
Позивач не надав доказів про те, які Тарифи і які відсотки були погоджені А-Банком з відповідачем при підписанні Анкети-Заяви, а також, що саме наданий суду Витяг з Умов та правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ним, підписуючи Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку і що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків та, зокрема, у зазначеному в цих документах розмірі і порядку нарахування.  
Також суд звертає увагу, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті: https://a-bank.com.ua/terms, не містять підпису відповідача, не конкретизують, який саме Тариф обслуговування та який вид кредитної картки застосований до правовідносин з відповідачем, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.10.2018 року шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк.           За таких обставин, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі відсотків за користування кредитом.     Крім того, враховуючи, що Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms), неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» з часу виникнення спірних правовідносин (19.10.2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, то суд вважає, що кредитор мав додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.
Тобто, судом встановлено, що в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк від 19.10.2018 року процентна ставка не узгоджена. 
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Позивач в обґрунтування вимог посилався на Умови, як невід`ємну частину договору, при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач, підписуючи Анкету-Заяву, розумів саме ці Умови, ознайомився, погодився з ними і підписав їх.
Водночас позивач зазначає, що відповідачем Анкета-заява підписана 19.10.2018 року, а редакцію Умов доданих до позовної заяви, на які посилається позивач, встановити неможливо. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). 
Крім того, судом встановлено, що примусове виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.01.2025 року у виконавчому провадженні № 77909817 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. було закінчено у зв`язку з повним погашенням заборгованості за виконавчим документом – виконавчим листом № 209/8117/24, який виданий 08.04.2025 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.10.2018 року у розмірі 26509,66 грн., про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.04.2025 року.
Відповідно до довідки про заборгованість від 02.06.2025 року вих. № 5LBQ-2E46-8EMH-BN8R, надану АТ «Акцент –Банк» ОСОБА_1 , яка долучена до матеріалів справи, станом на 02.06.2025 року останній не має заборгованості перед АТ «А-Банк» за кредитними договорами як фізична особа. 
Ані відповідачем, ані його представником під час перегляду вищевказаного заочного рішення не заявлялось про необхідність вирішити питання про поворот виконання рішення. Натомість, в поданій заяві про закриття провадження у справі стороною відповідача ставилось на розв`язання питання щодо відсутності предмету спору з огляду на відсутність заборгованості ОСОБА_1 по спірному кредитному договору, укладеному з позивачем.
Тобто, в цьому провадженні ОСОБА_1 визнав заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором б/н від 19.10.2018 року у розмірі 26509,66 грн.. 
Однією з підстав звернення до суду з заявою про скасування заочного рішення було посилання на статус відповідача як військовослужбовця, який останні 3 роки проходить військову службу, який не мав змоги приймати участь в судових засіданнях, не був обізнаний про наявність судової справи щодо нього на розгляді у Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська, про наявність заочного судового рішення від 22.01.2025 року дізнався 25.04.2025 року після блокування карткових рахунків приватним виконавцем Макаренко А.С. та який відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» має пільги щодо кредитних правовідносин.
Перевіряючи вказані доводи суд приходить до висновку про те, що дійсно відповідно до копії військового квитка ОСОБА_1 був признаний за мобілізацією 11.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройні Сили України.
Тобто, оскільки у розпорядженні суду не було інформації про те, що Відповідач проходить військову службу у лавах ЗСУ,  ОСОБА_1 повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Відповідно до приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Скасовуючи, в тому числі, з цих підстав заочне рішення, права ОСОБА_1 були відновлені. 
Проте, оскільки суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у формі відсотків за користування кредитом, підстави застосування до правовідносин, що є предметом судового розгляду Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» відсутні, оскільки дія цього закону не розповсюджується на обов`язок у військовослужбовця сплачувати основну суму заборгованості (тіла кредиту).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 1, 3 ст. 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Отже, суд, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, проте заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 19.10.2018 року вже погашена у повному обсязі у розмірі 26509,66 грн. шляхом примусового стягнення в межах ВП № 77909817, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» про її стягнення в даному випадку не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.      
Враховуючи те, що позовні вимоги мали бути задоволені частково на суму 26509,66 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягали б понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2568,60 грн., що пропорційно розміру задоволених позовних вимог (26509,66х3028:31250,91=2568,60).
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, в провадженні приватного виконавця Макаренко А.С. перебували ВП № 77909817 та ВП № 77909593 щодо ОСОБА_1 , відкритих 25.04.2025 року на підставі виконавчих листів, виданих 08.04.2025 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 відповідно заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.10.2018 року у розмірі 26509,66 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2568,60 грн. (а.с. 65, 119-127). 
За інформацією, що міститься, в тому числі, в автоматизованій системі виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , ВП № 77909593 є завершеним, тобто з відповідача в примусовому порядку вже були стягнуті на користь позивача понесені останнім витрати у виді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2568,60 грн., а тому в даному випадку розподіл судових витрат суд не здійснює.    
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог представника позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» » (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, код ЄДРПОУ 14360080) Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24 березня 2026 року.

Суддя         Я.О.Юрченко