Справа № 496/5917/24
Провадження № 2/496/1107/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді - Пендюри Л.О. 
за участю секретаря - Сурженко К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,
УСТАНОВИВ:
Позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить: 
-змінити спосіб присудження аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року по цивільній справі № 496/1675/18 з твердої грошової одиниці у розмірі 1500 грн на частку від доходу, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 
-позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.12.2019 року, ухваленим в межах цивільної справи № 496/975/19, яке набрало законної сили, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року, ухваленим в межах цивільної справи № 496/1675/18, з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільної дитини у твердій грошовій одиниці у розмірі 1500 грн. На час прийняття рішення відповідач був офіційно працевлаштований. Невиконання відповідачем у добровільному порядку рішення суду про стягнення аліментів стало наслідком його пред`явлення до примусового виконання органом ВДВС. Станом на 01.05.2024 року у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на спільну дитину у розмірі 6390 грн 49 к. ОСОБА_2 продовжує не виконувати рішення суду у визначений судом спосіб (щомісячно). Отже, на даний час він офіційно не працює, що унеможливлює отримання дитиною щомісячного утримання у примусовому порядку, що цілком суперечить інтересам дитини. Розмір заборгованості державний виконавець нараховує із суми мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, яка вища, аніж сума аліментів, визначена судовим рішенням від 10.07.2018 року. Окрім цього, дієвим способом, який «спонукає» ОСОБА_2 хоч якось виконувати зобов`язання з утримання дитини є судові спори про стягнення індексації та пені за прострочення сплати аліментів. З 2018 року відповідач не підтримує із сином жодних стосунків і свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, про його здоров`я, його успіхи та невдачі у навчанні, про його підготовку до самостійного життя, не створює умов для отримання дитиною освіти, не передає сину подарунки до свят та дня народження та ін. Дитина по суті не знає свого біологічного батька і вважає своїм батьком її нового чоловіка, який фактично займається його вихованням та матеріальним забезпеченням. У 2021 році органом опіки та піклування Вигодянської сільської ради вже обговорювалось питання нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Результатом розгляду її звернення став висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Минув час, але ОСОБА_2 так і не виправдав свою поведінку по відношенню до сина. Неодноразові усні та письмове звернення на адресу відповідача змінити своє відношення до дитини ним ігноруються. Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, як з питання виховання дитини, так і з питання його утримання. Позивачка вважає, що бездіяльність відповідача має ознаки винної поведінки, яка шкодить та суперечить інтересам дитини і є безумовною підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідач ОСОБА_2 є фізично здоровим, працездатним чоловіком, який фактично займається підприємницькою діяльністю, але не повідомляє податкову про це, а отже не сплачує податки. Він не має інших аліментних зобов`язань, а тому цілком може виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. В свою чергу, дитина займається додатковими заняттями з письма та читання, відвідує логопеда, басейн та в обов`язковому порядку, за рекомендаціями лікарів, ЛФК, а отже потребує іншого матеріального забезпечення. Позивачка вказує, що розмір аліментів, який раніше був визначений судовим рішенням у твердій грошовій одиниці у розмірі 1500 грн є недостатнім для належного утримання дитини, а тому зміна способу присудження аліментів, стягнутих за рішенням суду від 10.07.2018 року, з твердої грошової одиниці на частку від заробітку (доходу) батька буде цілком відповідати інтересам дитини.
Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, а від її представника ОСОБА_5 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить судове засідання провести у її з позивачкою відсутність, у разі повторної неявки відповідача без поважних причин у судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. При цьому вказала, що ОСОБА_2 свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2018 року відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, про його здоров`я, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Незважаючи на наявність рішення органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради від 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 так і не виправив свою поведінку по відношенню до дитини, всі прохання змінити відношення до сина є марними. 
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області до судового засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить справу розглянути без його участі. 
Приймаючи до уваги заяву представників позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 
Подружнє життя сторін не склалося і заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 20.12.2019 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 12).
Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).
Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області про реєстрацію місця проживання № 322 від 13.07.2022 року та № 2208 від 22.12.2017 року (а.с. 8, 11).
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн щомісяця, до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня подачі позовної заяви - з 04.05.2018 року (а.с. 16-18). 
Однак відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини відповідно до зазначеного судового рішення, у зв`язку з чим станом на 01.05.2024 року за ним числиться заборгованість по аліментам у розмірі 6390 грн 49 к., згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним головним державним виконавцем Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) № 12903/2119.31/10 від 27.05.2024 року (а.с. 32). 
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2021 року, яке постановою Одеського апеляційного суду від 29.06.2022 року залишено без змін, з відповідача на користь позивачки стягнуто неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10350 грн та суму індексації у розмірі 305 грн 06 к. (а.с. 19-23).
З матеріалів справи вбачається, що з 2018 року відповідач ОСОБА_2 вихованням сина не займається, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним і духовним розвитком, не забезпечує матеріально.
У 2021 році позивачка звернулась до суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав, яку в подальшому відкликала, відповідно до ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.07.2024 року.
Зверненню до суду передувало звернення позивачки до органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій вона зазначила, що її колишній чоловік, батько їх малолітнього сина, не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, а саме не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не допомагає матеріально, не сплачує аліменти, відтак 23.06.2021 року органом опіки та піклування Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області № 115 від 23.06.2021 року було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який цього ж дня затверджено рішенням Вигодянської сільської ради Біляївського району Одеської області за № 115. 
Зважаючи на те, що строк дії вказаного висновку наразі сплив, проте відповідач так і не виправив свою поведінку по відношенню до сина, незважаючи на письмове попередження позивачки про необхідність змінити своє відношення до дитини, яке вона направила на адресу відповідача, позивачка повторно звернулась до органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області із заявою про складення та затвердження висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням № 1082 від 12.09.2024 року виконавчий комітет Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Із документів, які стали підставою для прийняття органом опіки та піклування такого висновку, вбачається наступне.
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей № 267, складеного 06.09.2024 року Службою у справах дітей Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області за заявою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - мати, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син. Будинок складається з 5-ти кімнат, умови проживання добрі та відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Діти мають окрему кімнату (мебльовану), забезпечені усім необхідним: одягом, взуттям, іграшками, канцелярським приладдям, мобільним телефоном. ОСОБА_4 відвідує логопеда, басейн, підготовку до школи. Хлопчик називає татом чоловіка ОСОБА_8 , вважає, що це його батько. Батьки здійснюють нагляд за дітьми, мати виконує свої батьківські обов`язки.
Згідно з актом бесіди від 06.09.2024 року, яка проведена з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності директора та фахівця КУ «ЦНСП», гол. спеціаліста ССД та гол. спеціаліста ВСЗНОЗ, хлопчик навчається у 1 класі Вигодянського ліцею, відвідує гуртки, басейн, логопеда та дефектолога. За розмовою виявлено, що ОСОБА_4 вважає батьком теперішнього чоловіка ОСОБА_8 . Дитина забезпечена усім необхідним, а саме одягом, взуттям, харчуванням, канцелярським приладдям, іграшками відповідного віку. 
Із акту бесіди від 09.09.2024 року, яка проведена в телефонному у режимі працівником Служби у справах дітей Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_9 з ОСОБА_2 вбачається, що під час розмови останній зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачкою у 2019 році мав намір до спілкування з дитиною, але так і не зумів домовитись про це з матір`ю сина. З 2018 року сплачує аліменти на утримання сина, щорічно, однією сумою. Три роки назад мав намір побачити дитину, але позивачка не надала на це згоди. Станом натепер у нього немає можливості приїжджати до дитини. З висновком та заявою до органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав ознайомлений. Усвідомлює, що він дійсно не приймав участь у вихованні і розвитку дитини.
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_10 , які вона подала до органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області та суду, вона являється хрещеною матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона бачила батька ОСОБА_4 єдиний і останній раз, коли хлопчику було 7-8 місяців. Відповідач не був присутній на обряді хрещення дитини. З дня народження дитини ОСОБА_2 не приймає учать у вихованні сина, не турбується про нього. Станом натепер хлопчик вважає своїм батьком нового чоловіка позивачки, який його виховує та утримує. Зі слів їй відомо, що ОСОБА_2 не передає дитині подарунки на свята та пересилає кошти лише тоді, коли позивачка звертається до суду.
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_11 , які вона подала до органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області та суду, з 2018 року вона являється другом сім`ї ОСОБА_12 , а у 2020 році стала хрещеною матір`ю їх спільного сина. Від першого шлюбу у позивачки є син ОСОБА_13 . Вона жодного разу не бачила його батька. Фактично вихованням та утриманням ОСОБА_4 займається ОСОБА_1 та її теперішній чоловік ОСОБА_6 . Зі слів позивачки їй відомо, що ОСОБА_2 сплачує аліменти лише в примусовому порядку. На її думку, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_14 , які вона подала до органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, вона являється сусідкою сім`ї ОСОБА_12 , з якою підтримує стосунки з 1990 року. Рідний батько ОСОБА_2 не виявляє інтересу до свого сина, не приймає участь у його вихованні, не створює умови для отримання ним освіти. Зі слів позивачки їй відомо, що батько сплачує аліменти у примусовому порядку. На її думку, ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно з характеристикою від 22.05.2025 року на вихованця ЗДО «Вишенька» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина відвідувала ЗДО «Вишенька» з вересня 2019 року по червень 2024 року. За час занять у дошкільному закладі зарекомендував себе, як дитина, яка контактує з дорослими вибірково, за власним уподобанням. З ровесниками вступає у контакт. ОСОБА_15 вигляд охайний, відповідає віку. Фізично дитина розвинута добре. Соціально-побутові навички, самообслуговування достатньо сформовані. За час відвідування дитиною закладу біологічного батька ОСОБА_4 не бачили і ніякої участі у вихованні він не приймав протягом усього часу.
Із довідки Опорного закладу Вигодянського ліцею Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області № 01-26/275 від 21.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1 класі названого навчального закладу.
Відповідно до характеристики на учня 1-Б класу Опорного закладу Вигодянського ліцею Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній проявив себе, як спокійна, врівноважена та загалом добра дитина. У класному колективі поводиться коректно, з однолітками підтримує позитивні стосунки, конфліктних ситуацій не створює. З початку відвідування Кіріллом закладів освіти (дитячий садок, а згодом - школа) його біологічний батько участі у житті дитини не брав. Протягом цього часу він не з`являвся на шкільних заходах, не цікавився успішністю, поведінкою чи потребами дитини, зв`язки з педагогічним колективом не підтримував. Усі питання, які стосуються виховання, навчання та розвитку ОСОБА_4 вирішуються з мамою без участі біологічного батька.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. 
З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пункті 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, добровільно та належним чином не забезпечує його матеріально, не піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, жодним чином не цікавиться ним, а тому суд дійшов висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина та вважає за необхідне позбавити його батьківських прав відносно нього.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів суд виходить з наступного.
Як вже встановлено судом, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 , її чоловіком ОСОБА_6 та братом ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 , та знаходиться на утриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Біологічний батько дитини - відповідач ОСОБА_2 матеріальну допомогу на утримання сина надає періодично, у примусовому порядку на підставі судового рішення та не у повному обсязі, у зв`язку з чим має заборгованість зі сплати аліментів.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України та статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. 
Згідно з статтею 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтях 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 3512 гривень. 
Судом установлено, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн, тобто з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 Сімейного кодексу України, що призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. 
Чинним законодавством визначено, що у безспірному порядку на утримання однієї дитини розмір аліментів повинен становити не менше частини заробітку (доходу) платника аліментів, а відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини належить виключно тому з батьків, разом з яким проживає дитина, а тому враховуючи те, що позивачка бажає змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів, яка не перевищує встановлений законом розмір, суд вважає можливим змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року з твердої грошової суми на частку від доходу та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Змінюючи розмір аліментів суд також приймає до уваги те, що відповідач має працездатний вік, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Відповідач являється батьком малолітньої дитини та в силу закону зобов`язаний її утримувати та забезпечувати їй належний рівень життя.
Суд зауважує, що отримувати мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З врахуванням встановлених судом обставин, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України та відповідають інтересам малолітньої дитини, відтак визначення вказаного позивачкою способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.
Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про зміну способу стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 150, 164, 166, 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав - задовольнити.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: Одеська область, Котовського району, с. Станіславка) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 08.02.2022 року органом 5127, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 1500 грн, що стягуються на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року по справі № 496/1675/18 (провадження № 2/496/1084/18) на частку від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: Одеська область, Котовського району, с. Станіславка) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 грн 20 к.
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.
Повний текст рішення складено 26.01.2026 року.

Суддя Л.О. Пендюра