Справа № 357/687/26
Провадження № 2-о/357/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя – Цукуров В.П.,
секретар судового засідання – Чайка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Друга білоцерківська державна нотаріальна контора, Третя білоцерківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючих документів –
В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.
Короткий зміст позовних вимог. 
У січні 2026 року Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, посилаючись на наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . Після смерті матері, ОСОБА_1 подала до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори відповідну заяву за № 1185 від 12 вересня 2023 року, що підтверджується Довідкою № 1166/02-14 (а.с. ).
Після смерті ОСОБА_2 залишилось майно, а саме, 
– 1/2 земельної ділянки площею 0.1869 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території АДРЕСА_1 , і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 107236, виданого Острійківською с/радою народних депутатів 10.05.2002 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 132 (а.с. );
– 1/2 земельної ділянки площею 0.105 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області, і належала померлому (лій) на підставі державного акту на праві власності на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 041673, виданого Биково-Гребельською с/радою народних депутатів 19.06.2000 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 15 (а.с. ).
У процесі оформлення спадкових прав було виявлено, що ОСОБА_1 має право на спадкування, проте оформити спадкові права не має можливості, оскільки наявна розбіжність у державних актах на земельні ділянку та свідоцтвах про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, а саме: у державному акті на земельну ділянку площею 0,1869 га (а.с. ), яка знаходиться в АДРЕСА_1 , за АДРЕСА_1 , вказане цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а у свідоцтві про право на спадщину за законом на ту ж земельну ділянку – цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. 
А також, у державному акті на земельну ділянку площею 0,105 га, яка знаходиться на території Биково-Гребельської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, вказане цільове призначення земельної ділянки – для садівництва, а у свідоцтві про право на спадщину за законом на ту ж земельну ділянку – цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. 
Тому, Постановою державного нотаріуса Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н. П. було відмовлено ОСОБА_1 в оформлені спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки, площею 0,1869 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , за АДРЕСА_1 та площею 0,1050 га, яка знаходиться на території Биково-Гребельської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 оскільки наявні розбіжності у цільовому призначенні вказаних земельних ділянок у державних актах на земельні ділянки та у свідоцтвах про право на спадщину за законом на них же.
Ще до отримання офіційної відмови у оформленні спадкових прав, 05 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Другої державної нотаріальної контори із заявою про виправлення описки у свідоцтвах про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О. Г.
Підставою для звернення із вказаною заявою стало те, що 19 червня 2008 року ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на:
– 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1869 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 за реєстровим №2-3340.
– 1/2 частину земельної ділянки площею 0,105 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області за реєстровим № 2-3337.
У вказаних свідоцтвах про право на спадщину за законом невірно вказане цільове призначення земельних ділянок, а саме: 
– не вірно вказано – «наданої для ведення особистого селянського господарства» замість «для ведення садівництва»;
Не вірно вказано – «наданої для ведення особистого селянського господарства» замість – «будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд».
У відповіді на зазначену заяву, Друга білоцерківська державна нотаріальна контора повідомила про те, що згідно Розділу VI, пункту 6.12 Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 року № 3353/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 року № 1318/18613, що «виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні».
Також у відповіді від 05.03.2024 року за № 475/01-16, Заявнику було повідомлено, що справи до 2009 року Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою були передані на зберігання до філії № 2 Київського обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Біла Церква, вулиця Павліченко, 65а, та було рекомендовано звернутися до філії вище вказаного архіву, так як свідоцтва видані в 2008 році.
Звернувшись 05.03.2024 року до Київського обласного Державного нотаріального архіву, ОСОБА_1 отримала відповідь за № 01-17-24 від 07.03.2024 р., у якій було повідомлено, що згідно з Правилами ведення нотаріального діловодства, розділ VI, пункт 6.12 «виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні».
Також у відповіді було повідомлено, що архів є лише зберігачем документів, будь-які зміни та виправлення вносити не мають права. Крім того, порадили звернутись до суду для вирішення даного питання. 
Намагаючись вирішити питання про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину за законом, ОСОБА_1 звернулась із заявою про виправлення помилок у свідоцтвах до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори. У відповіді за № 422/01-16 від 20.03.2023 року, державним нотаріусом Н. П. Руденко, було повідомлено, що відповідно до пункту 6.12 Розділу 6 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року № 1318/18613 – «виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставлянням свого підпису і печатки на такому застереженні».
Дізнавшись, що державний нотаріус Білик О. Г., яка посвідчувала свідоцтва про право на спадщину за №№ 2-3337, 2-3343, 2-3346, 2-3340, на даний час здійснює нотаріальну діяльність як державний нотаріус у Київській державній нотаріальній конторі у місті Одеса, Заявниця звернулась до неї із заявою про виправлення допущеної помилки (описки). У відповідь на подану заяву, державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик Олена Георгіївна зазначила, що «дійсно, нажаль, сталася помилка в отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтвах про право на спадщину за законом». Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що після отримання свідоцтв 19.06.2008 року, згідно діючого на той час законодавства України заявниця та її мати зобов`язані звернутись до органів, що здійснювали державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та отримати державний акт про право власності на земельні ділянки, що ними не було зроблено. 
Також ОСОБА_3 зазначила, що вона у 2012 році перевелася до міста Одеси, у Третю одеську державну нотаріальну контору (зараз Київська державна нотаріальна контора у місті Одеса). Таким чином, на сьогоднішній день, вона не є тим нотаріусом який згідно з п. 6.12 Р VІ Правил ведення нотаріального діловодства, має право зробити застереження для виправлення технічної помилки. Порекомендувала Заявниці звернутися до Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (місто Київ), для надання ними дозволу для виправлення допущеної технічної помилки завідувачу Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори.
Відповідно до рекомендації державного нотаріуса ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо надання дозволу завідувачу Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_4 на виправлення помилок у тексті свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колишнім державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О. Г. 19.06.2008 року за реєстровими №№ 2-3337, 2-3343, 2-3346, 2-3340, у відомостях стосовно цільового призначення земельних ділянок до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У своєму листі про розгляд звернення ОСОБА_1 , за підписом начальника управління нотаріату Вікторії НЕСТЕРЕНКО, повідомлено, що «… Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), діючи в межах своєї компетенції, визначеної пунктом 4 Положення, не вправі надати дозвіл або зобов`язати нотаріуса виправити технічні помилки в тексті нотаріальних документів, допущені іншим нотаріусом. На сьогоднішній день дане питання вирішується лише в судовому порядку.».
Таким чином, іншим чином вирішити питання щодо виправлення помилок у свідоцтвах про право на спадщину, ОСОБА_1 не має можливості, окрім як встановити належність правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтв про право на спадщину за законом та Державних актів на право власності на землю. 
ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за своєю померлою матір`ю, використала усі можливі засоби досудового врегулювання питання з виправлення помилок виявлених у свідоцтвах про право на спадщину.
На даний час нотаріус, який допустив помилку, не здійснює своєї діяльності у Другій Білоцерківській державній нотаріальній конторі, підстави, передбачені законодавством у сфері нотаріату, для виправлення цієї помилки відсутні. В той же час, у зв`язку з наявною помилкою у свідоцтвах Позивачка позбавлена можливості реалізовувати своє право власності на спадкове майно та здійснити державну реєстрацію земельних ділянок, у зв`язку із чим і звертається до суду.
Таким чином, Заявник звертається до суду щодо встановлення юридичного факту, а саме: встановлення факту відповідності правовстановлюючих документів.
До заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів представником заявника було додано клопотання про витребування доказів, у якому остання просить суд:
витребувати у Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи за №384/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;
витребувати у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи за №336/2006 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Рух справи.
21.01.2026 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, призначено по справі судове засідання (а.с. 33).
26.02.2026 року ухвалою суду витребувано у Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи за № 384/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , а також витребувано у Київського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи за № 336/2006 щодо майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 42-43).
24.03.2026 року до канцелярії суду від Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори та Київського обласного державного нотаріального архіву надійшли витребувані судом документи.
У судові засідання учасники справи/їхні представники не з`явилися, представник Заявника подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

2. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . Після смерті матері, ОСОБА_1 подала до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори відповідну заяву за № 1185 від 12 вересня 2023 року, що підтверджується Довідкою № 1166/02-14.
Після смерті ОСОБА_2 залишилося майно, а саме, 
– 1/2 земельної ділянки площею 0.1869 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території АДРЕСА_1 , і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 107236, виданого Острійківською с/радою народних депутатів 10.05.2002 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 132;
– 1/2 земельної ділянки площею 0.105 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області, і належала померлому (лій) на підставі державного акту на праві власності на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 041673, виданого Биково-Гребельською с/радою народних депутатів 19.06.2000 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 15.
У процесі оформлення спадкових прав було виявлено, що ОСОБА_1 має право на спадкування, проте оформити спадкові права не має можливості, оскільки наявна розбіжність у державних актах на земельні ділянку та свідоцтвах про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, а саме: у державному акті на земельну ділянку площею 0,1869 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , за АДРЕСА_1 , вказане цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а у свідоцтві про право на спадщину за законом на ту ж земельну ділянку – цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. А також, у державному акті на земельну ділянку площею 0,105 га, яка знаходиться на території Биково-Гребельської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, вказане цільове призначення земельної ділянки – для садівництва, а у свідоцтві про право на спадщину за законом на ту ж земельну ділянку – цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства. Тому, Постановою державного нотаріуса Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н. П. було відмовлено ОСОБА_1 в оформлені спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину на дві земельні ділянки, площею 0,1869 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , за АДРЕСА_1 та площею 0,1050 га, яка знаходиться на території Биково-Гребельської сільської ради, Білоцерківського району, Київської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 оскільки наявні розбіжності у цільовому призначенні вказаних земельних ділянок у державних актах на земельні ділянки та у свідоцтвах про право на спадщину за законом на них же.
05.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Другої державної нотаріальної контори із заявою про виправлення описки у свідоцтвах про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О. Г., а саме на:
– 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1869 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована по АДРЕСА_1 за реєстровим №2-3340;
– 1/2 частину земельної ділянки площею 0,105 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області за реєстровим № 2-3337.
У вказаних свідоцтвах про право на спадщину за законом невірно вказане цільове призначення земельних ділянок, а саме: 
– не вірно вказано – «наданої для ведення особистого селянського господарства» замість «для ведення садівництва»;
- не вірно вказано – «наданої для ведення особистого селянського господарства» замість – «будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд».
У відповіді на заяву, Друга білоцерківська державна нотаріальна контора повідомила про те, що згідно Розділу VI, пункту 6.12 Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.12.2010 року № 3353/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 року № 1318/18613, що «виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні».
Також у відповіді від 05.03.2024 року за № 475/01-16, Заявниці було повідомлено, що справи до 2009 року Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою були передані на зберігання до філії № 2 Київського обласного державного нотаріального архіву, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Біла Церква, вулиця Павліченко, 65а, та було рекомендовано звернутися до філії вище вказаного архіву, так як свідоцтва видані в 2008 році.
ОСОБА_1 звернулась із заявою про виправлення помилок у свідоцтвах до Третьої білоцерківської державної нотаріальної контори. У відповіді за № 422/01-16 від 20.03.2023 року, державним нотаріусом Н. П. Руденко, було повідомлено, що відповідно до пункту 6.12 Розділу 6 Правил ведення нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року № 1318/18613 – «виправлення технічної помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставлянням свого підпису і печатки на такому застереженні».
На даний час, державний нотаріус Білик О. Г., яка посвідчувала свідоцтва про право на спадщину за №№ 2-3337, 2-3343, 2-3346, 2-3340, здійснює нотаріальну діяльність як державний нотаріус у Київській державній нотаріальній конторі у місті Одеса, та Заявниця звернулась до неї із заявою про виправлення допущеної помилки (описки). У відповідь на подану заяву, державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Білик Олена Георгіївна зазначила, що «дійсно, нажаль, сталася помилка в отриманих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свідоцтвах про право на спадщину за законом». Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що після отримання свідоцтв 19.06.2008 року, згідно діючого на той час законодавства України заявниця та її мати зобов`язані звернутись до органів, що здійснювали державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та отримати державний акт про право власності на земельні ділянки, що ними не було зроблено. 
ОСОБА_1 звернулась із заявою щодо надання дозволу завідувачу Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М. В. на виправлення помилок у тексті свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колишнім державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Білик О. Г. 19.06.2008 року за реєстровими №№ 2-3337, 2-3343, 2-3346, 2-3340, у відомостях стосовно цільового призначення земельних ділянок до Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У своєму листі про розгляд звернення ОСОБА_1 , за підписом начальника управління нотаріату Вікторії НЕСТЕРЕНКО, повідомлено, що «… Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), діючи в межах своєї компетенції, визначеної пунктом 4 Положення, не вправі надати дозвіл або зобов`язати нотаріуса виправити технічні помилки в тексті нотаріальних документів, допущені іншим нотаріусом. На сьогоднішній день дане питання вирішується лише в судовому порядку.».
Дослідивши спадкові справи, які надійшли до суду на виконання ухвали про витребування доказів від 26 лютого 2026 року, судом встановлено наступне.
У спадковій справі № 336/2006 щодо майна померлого18.08.2023 року ОСОБА_5 , містяться наступні документи:
Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ–КВ № 041673 «виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку розташовану на території Биково-Гребельської сіл/ради с/т «Черемшина». Землю передано для ведення садівництва». У Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.06.2008 року за № 06-15-4781 вказано: «Цільове призначення земельної ділянки – ведення садівництва … Серія акта, номер та дата реєстрації – ІІІ–КВ №041673, № 15 від 19.06.2000 р., площа земльної ділянки, га – 0,105».
Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-КВ № 107236 «виданий ОСОБА_6 щодо передання у приватну власність земельної ділянки площею 0,1869 гектарів. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Землю передано для будівництва та обслуговування жилого буд. та госп. споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 132 від 10.05.2002» У Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вказано: «Цільове призначення земельної ділянки – будівництва обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд. … Серія акта, номер та дата реєстрації – ІІІ-КВ № 132, від 10.05.2002 року, площа земельної ділянки, га – 0,1869».
Померла ОСОБА_2 успадкувала за своїм чоловіком ОСОБА_5 1/2 частки майна померлого, та отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом в яких зазначено:
Спадкове майно, на яке видано це Свідоцтво, складається з: ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ площею 0,105 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області, і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ – КВ № 04163, виданого Биково-Гребельською с/радою народних депутатів 19.06.2000 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 15…». 
Спадкове майно, на яке видано це Свідоцтво, складається з: ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ площею 0,1869 гектарів в межах згідно з планом, наданої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території АДРЕСА_1 , і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 107236, виданого Острійківською с/радою народних депутатів 10.05.2002 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 132.
Таким чином, судом встановлено, що первісний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 містить зазначене цільове призначення земельної ділянки «ведення садівництва», а Свідоцтво про право власності зареєстроване в реєстрі за № 2-3337, на спадкове майно: 1/2 частки майна ОСОБА_5 , земельної ділянки площею 0,105 гектарів в межах згідно з планом, зазначено «наданої для ведення особистого селянського господарства», яка розташована на території Биково-Гребельської с/ради, Білоцерківського району, Київської області, і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ – КВ № 04163.
Судом встановлено, що первісний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , містить зазначене «цільове призначення «будівництво обслуговування жилого будинку, господарських будівель, споруд», а Свідоцтво про право власності зареєстроване в реєстрі за № 2-3340, на спадкове майно: 1/2 частки майна ОСОБА_5 , земельної ділянки площею 0,1869 гектарів в межах згідно з планом, зазначено «для ведення особистого селянського господарства». яка розташована на території АДРЕСА_1 , і належала померлому на підставі державного акту на право власності на землю серія 111 – КВ № 107236.
Відповідно, Свідоцтва про право на спадщину за законом за № 2-3337 та № 2-3340 видані 19 червня 2008 року ОСОБА_2 , які також наявні в спадковій справі № 384/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , містять помилково вказані цільові призначення земельних ділянок, отримані померлою у спадщину.
Як вбачається із Спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_2 , Заявниця – ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, інші особи, які б мали право спадкувати за померлою відсутні, а так відсутній спір щодо майна.
Судом встановлено, що державний нотаріус, який допустив помилку, не здійснює своєї діяльності у Другій Білоцерківській державній нотаріальній конторі, а так підстави, передбачені законодавством у сфері нотаріату, для виправлення цієї помилки відсутні. В той же час, у зв`язку з наявною помилкою у свідоцтвах Заявниця позбавлена можливості реалізовувати своє право власності на спадкове майно та здійснити державну реєстрацію земельних ділянок.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.
Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. 
У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.
Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).
Відповідно до роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.
Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавити: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які зацікавлені у встановленні факту.

Висновки суду. 
Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних документів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що правовстановлюючий документ – Свідоцтво про право на спадщину реєстровий номер № 2-3337 встановлює право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,105 гектарів на підставі державного акту на право власності на землю серії 111-КВ №041673, виданого Биково-Гребельською с/радою народних депутатів 19.06.2000 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 15, містить таке цільове призначення земельної ділянки – «із цільовим призначенням для ведення садівництва», а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані цільового призначення земельної ділянки, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування майном. 
Окрім того, Свідоцтво про право на спадщину реєстровий номер № 2-3340 встановлює право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1869 гектарів на підставі державного акту на право власності на землю серії 111-КВ № 107236, виданого Острійківською с/радою народних депутатів 10.05.2002 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 132, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого буд. та госп. споруд. У вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані цільового призначення земельної ділянки, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації її права на володіння та користування майном.
При цьому, суд вважає, що Заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу.
Таким чином, надані Заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини та Заінтересованими особами не спростовані.
Суд приходить до висновку про те, що заяву необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами.
Судовий збір.
За привалами ч.7 ст.294 ЦПК України «Порядок розгляду справ окремого провадження» при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Оскільки Заявниця у даній справі від сплати судового збору не звільнена, будь-яка експертиза за ініціативою суду не призначалася, то правові підстави для віднесення судового збору на рахунок держави відсутні.

3. Резолютивна частина.
Керуючись ст..ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265, 315 319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Друга білоцерківська державна нотаріальна контора, Третя білоцерківська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючих документів – задовольнити.
Встановити факт, що Свідоцтво про право на спадщину реєстровий номер № 2-3337 видане на ім`я ОСОБА_2 , встановлює право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,105 гектарів на підставі державного акту на право власності на землю серії 111-КВ №041673, виданого Биково-Гребельською с/радою народних депутатів 19.06.2000 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 15, із цільовим призначенням для ведення садівництва, а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані цільового призначення земельної ділянки.
Встановити факт, що Свідоцтво про право на спадщину реєстровий номер № 2-3340, видане на ім`я ОСОБА_2 , встановлює право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1869 гектарів на підставі державного акту на право власності на землю серії 111-КВ № 107236, виданого Острійківською с/радою народних депутатів 10.05.2002 року і зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 132, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого буд. та госп. споруд, а також, що у вказаному правовстановлюючому документі допущено помилку в написані цільового призначення земельної ділянки.
Судові витрати залишити за заявником.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заявник – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_3 .
Заінтересовані особи:
Друга білоцерківська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вулиця Павліченко, будинок 65А, місто Біла Церква, Київська область, 09117, код ЄДРПОУ: 26146296.
Третя білоцерківська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вулиця Павліченко, будинок 65А, місто Біла Церква, Київська область, 09117, код ЄДРПОУ: 05466039.
Повне судове рішення складено 17.04.2026 року. 

Суддя   	В. П. Цукуров