Справа № 541/146/26
Номер провадження 2/541/661/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

12 березня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Вірченко О.М., 
за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М., 
представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи наступним. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , спадщину після його смерті прийняла дружина спадкодавця ОСОБА_2 29 травня 2024 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою:   АДРЕСА_1 . Спадкове майно складається із земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:018:0045, площею 0, 0429 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Є.О. від 29 травня 2025 року № 207/02-31 було відмовлено у вчинені нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищевказаної земельної ділянки після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка позивачки ОСОБА_3 з підстав не визначення часток в спільній сумісній власності на земельну ділянку.
В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги просив задовольнити з підстав, викладених в позові. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав (а.с. 56).
Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Вислухавши представника позивачки, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 04 листопада 2024 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 13 на звороті). 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 травня 2025 року № 4291501999, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 липня 2024 року № 384957655, державного акту серії ЯЖ № 502263 від 07 квітня 2010 року, право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером 5310900000:50:018:0045, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 без визначення їх часток (а.с. 20-23).
Відповідно до свідоцтва про право власності за законом № 758 від 29 травня 2025 року, витягу з Державного реєстру речових прав від 29 травня 2025 року ОСОБА_2 прийняла спадщину після чоловіка ОСОБА_3 у виді 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 8 на звороті). 
Постановою приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбана Є.О. № 207/02-31 від 29 травня 2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:018:0045, у зв`язку з тим, що право власності зареєстровано за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 без визначення їх часток. (а.с. 11). 
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
У відповідності до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
За викладених обставин, суд приходить до переконання, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на земельну ділянку є рівними та становлять по 1/2 частині.
Спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Разом з тим, ч. ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Ч. 1 ст. 131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.
В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом майна, а саме – 1/2 частини земельної ділянки, яка належала її чоловіку ОСОБА_3 . Позивачка вчинила дії по прийняттю спадщини та прийняла її, подавши заяву до нотаріальної контори, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, тому набула право і на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 5310900000:50:018:0045, площею 0, 0429 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Оскільки право позивачки на оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки померлого порушено, воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки позивачці належить 1/2 частка в праві спільної сумісної власності на вкзану в позові земельну ділянку, її вимоги ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню частково.
З метою оформлення спадщини за позивачкою необхідно визначити, що частка ОСОБА_2 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310900000:50:018:0045, площею 0, 0429 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становила 1/2 частину, та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 5310900000:50:018:0045.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, позивачка не заявляє вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати, понесені при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача на її користь.
Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 5310900000:50:018:0045, площею 0, 0429 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя:	  	О. М. Вірченко