ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/285/26
Провадження № 33/820/189/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретарів судового засідання Плюти В.С., Яхієвої М.А. захисника Бездітного В.В, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Бездітного В.В., на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою   ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючу,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 гривень 60 коп. судового збору у дохід держави.
За постановою суду ОСОБА_1 24 грудня 2025 року в 00 год. 17 хв. по вул. Львівське шосе, в м. Хмельницькому, керувала т.з. Mersedes Benz д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому Законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я, висновок лікаря № 1232 від 24.12.2025, чим порушила п.2.9а, та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Бездітний В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник стверджує, що постанова суду є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи про адміністративне правопорушення. Апелянт стверджує, що відомості відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 549168 від 24.12.2025, не доводяться належними та допустимими доказами у справі. Крім того, протокол сформований на підставі «Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом з метою виявлення стану алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» № 1232 від 24.12.2025, яким зафіксований огляд особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Сторона захисту вказує, що закладом охорони здоров`я недотриманні вимоги п.8 Розділу III Інструкції, яке тягне за собою визнання недопустимим доказом «Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 24.12.2025 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Бездітного В.В., на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Завданням судді при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, є своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), який свідчить про зниження уваги та швидкості реакції водія, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язані вчинити дії по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог підпунктів "а" та "б" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, а водій відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч. 2-6 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції дослідивши та проаналізувавши, належним чином, докази у справі дійшов до обгрунтованого та належним чином мотивованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст.283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Апеляційною інстанцією не встановлено порушень вимог ст. ст.254, 255, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 549168 від 24.12.2025 слідує, що ОСОБА_1 24 грудня 2025 року в 00 год. 17 хв. по вул. Львівське шосе в м. Хмельницькому, на порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху керувала автомобілем "Mercedes Benz", номерний знак НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку в медичному закладі охорони здоров`я, висновок лікаря № 1232 від 24.12.2025, чим порушила п.2.9 «а» Правил дорожнього руху.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується і іншими доказами: 
- відомостями акту огляду щодо наявності в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів);
- даними направлення ОСОБА_1 на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, акту та висновку цього закладу охорони здоров`я щодо результатів медичного огляду № 1232 від 24.12.2025 про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння (результат спеціального технічного засобу – газоаналізатора «Drager» – 1,25 та 1,23 проміле, відповідно);
- постановою інспектора УПП в Хмельницькій області Родюк І.В. серії ЕНА № 6401984 від 24.12.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за керування у вищевказаних місці і час автомобілем та порушення вимог дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух»;
- відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення.
Переглянутим судом першої та апеляційної інстанцій відеозаписом події зафіксовано розмову працівників поліції з ОСОБА_1 , якій повідомлено про причину зупинки, явні ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд на місці зупинки, на що водій відмовилась, разом з тим, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського добровільно погодилася пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я з застосуванням спеціального технічного засобу, продувши у мундштук приладу Драгер, результат показав – 1.25 проміле та 1.23 проміле, з яким ОСОБА_1 погодилася та його результат не оспорювала.
На думку апеляційного суду, наданий відеозапис, на якому зафіксована розмова поліцейського з ОСОБА_1 , з`ясування обставин для складання протоколу про адміністративне правопорушення та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, об`єктивно доводить факт вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано, не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
В матеріалах справи відсутні, стороною захисту, під час апеляційного перегляду, не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є неприйнятними.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо закріплений у ст. 266 КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 № 1395, зареєстрована в МЮ 10.11.2015 № 1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 № 1452/735 та зареєстрована в МЮ 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМ 17.12.2008 № 1103, з послідуючими змінами) і являє собою процедуру направлення водіїв т/з для проведення огляду з метою виявлення зазначеного стану і проведення такого огляду.
Згідно визначеної процедури огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки т/з із використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції, у присутності 2-х свідків; 2) у відповідному закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення і огляд проводиться в присутності поліцейського.
Так, ОСОБА_1 особисто поставила підпис у відповідній графі, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, погодившись з його результатом. Після чого, без будь-яких зауважень чи застережень вона підписала роздруківку приладу «Драгер», що свідчить про відсутність, на час вчинення цих дій, чітко висловленої незгоди з результатами огляду. На долученому до матеріалів справи відеозаписі відображені всі суттєві моменти складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно неї. Після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не озвучила працівникам поліції будь-яких претензій щодо незаконності зупинки транспортного засобу, та проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи сторони захисту про незаконність, необґрунтованість та невмотивованість постанови суду першої інстанції є безпідставними та такими, що не відповідають матеріалам справи.
Твердження апелянта про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи спростовуються сукупністю досліджених доказів, яким надано належну правову оцінку відповідно до вимог ст. 252 КУпАП. Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив обставини справи, встановив фактичні дані та дійшов обґрунтованого висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги про недоведеність відомостей, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 549168 від 24.12.2025. Відповідно до ст. 251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є належним джерелом доказів, а викладені в ньому обставини підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема актом медичного огляду та висновком за його результатами. Сам по собі протокол не є єдиним доказом, а оцінюється апеляційним судом у сукупності з іншими доказами, що і було належним чином здійснено судом першої інстанції.
Щодо доводів сторони захисту про порушення п. 8 Розділу ІІІ Інструкції, слід зазначити, що такі доводи не спростовують встановленого факту перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння та керування транспортним засобом. Саме на підставі висновку лікаря про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, поліцейським було складено протокол.
Саме по собі посилання на формальне недотримання окремих положень Інструкції без доведення істотності такого порушення не може бути підставою для визнання висновку медичного огляду недопустимим доказом. Правова позиція з цього питання є усталеною: лише істотні порушення процедури, які могли вплинути на достовірність результату або порушили права особи, тягнуть недопустимість доказу.
Стороною захисту не доведено, які саме конкретні вимоги п. 8 Розділу ІІІ Інструкції були порушені, не обґрунтовано, яким чином такі порушення вплинули на результат огляду, не надано жодних доказів спотворення результатів або їх недостовірності.
Водночас, матеріали справи не містять даних про порушення порядку проведення медичного огляду, які б ставили під сумнів об`єктивність та достовірність висновку. Висновок складений уповноваженою особою закладу охорони здоров`я, оформлений відповідно до встановленої форми, з дотриманням передбаченої процедури, містить чіткий результат щодо стану особи, а тому є належним та допустимим доказом у справі.
Крім того, твердження захисника про недотримання закладом охорони здоров`я вимог п. 8 Розділу ІІІ Інструкції, а саме не проведення підтверджуючого дослідження – газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі, безпідставні, позаяк обов`язковість проведення такого дослідження вимагається у разі проведення огляду із застосуванням тесту та його позитивного результату, тоді як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу, що узгоджується як з положеннями п. 8, так і п. 2 Розділу ІІІ Інструкції..
Таким чином, доводи сторони захисту фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 від відповідальності шляхом формального тлумачення процедурних норм, що суперечить завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення та не спростовує факту порушення вимог п. 2.9 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено. 
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність її вини у порушенні вимог п. 2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення, яке, відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є безальтернативним, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 
п о с т а н о в и л а:
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2026 стосовно  ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Бездітного В.В. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду    Кулеша Л.М.