ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/15914/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, адвокат Масюк Петро Михайлович, в інтересах ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо визначення у зведеному розрахунку від 07.11.2025 за №1193/494/3/654/пс розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 0,00 грн, та у загальному розмірі в сумі – 252 755,52 грн, наданому ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 надати оновлений зведений розрахунок ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23 із визначенням в ньому розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 38 735,02 грн, та у загальному розмірі в сумі – 291 490,54 грн; визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23, та раніше виплачених сум; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 833,29 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 833,29 грн, у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо утримання військового збору у розмірі 5% з надмірним утриманням військового збору у розмірі 3,5%, що склало в розмірі 5 474,02 грн, із суми виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5%, що складає в розмірі 5 474,02 грн, із суми нарахованого грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у відповідача в період з 26.06.2007 по 06.08.2020 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2020 №157 позивача виключено із списків особового складу.
На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 по справі №140/31962/23 відповідач надав розрахунки та зведений розрахунок за справу №140/31962/23 в цілому. 
У зведеному розрахунку за справу №140/31962/23 щодо компенсації за додаткову невикористану відпустку, як учаснику бойових дій міститься описка вказано сума 316,81 грн, яка згідно розрахунку складає 2743,62 грн, решта розміри сум є вірними.
Проте, було надано розрахунки компенсації втрати частини доходів грошового забезпечення, один з яких вказано в сумі 0,00 грн, та другий розрахунок вірний вказано в сумі 38 735,02 грн.
Запитом від 04.09.2025 позивач просив надати оновлену довідку – розрахунок компенсації в розмірі – 38 735,02 грн, а також оновлений зведений розрахунок завірений встановленим порядком, який з урахуванням компенсації складає 291 490,54 грн (252 755,52 грн + 38 735,02 грн).
Відповідач листом від 10.11.2025 №1193/494/1/1509/пс, долучив оновлену довідку розрахунок компенсації в розмірі – 38 735,02 грн, за №1193/494/3/655/пс від 07.11.2025, тобто погодився та визнав, що розрахунок компенсації складає в розмірі 38 735,02 грн. 
Проте, з невідомих причин у зведений розрахунок від 07.11.2025 №1193/494/3/654/пс вказав розмір компенсації 0,00 грн, загальний розмір нібито складає в сумі 252 755,52 грн, що не відповідає дійсності.
Заявою від 04.09.2025 позивач просив здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки з врахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Проте відповіді і на даний час не надано, чим триває протиправна бездіяльність відповідача, з наданого розрахунку грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік наданого згідно судового рішення по справі №140/31962/23 відповідач не включав добровільно в обрахунок індексацію грошового забезпечення.
Згідно наданої розрахунково-платіжної відомості №34 нараховано грошове забезпечення в розмірі 75 001,72 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) 18% в сумі – 13 500,31 грн (75 001,72 / 100% х 18% ), проте компенсацію сум ПДФО здійснено в сумі – 12 667,02 грн. Тобто недоплата складає 13 500,31 – 12 667,02 грн = 833,29 грн.
Також зауважує, що відповідачем здійснено позивачу виплату грошового забезпечення, протиправно утримано військовий збір у розмірі 5% замість 1,5 % від суми грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплата такого грошового забезпечення стосувалась податкового періоду до 01.12.2024 та не залежить від фактичної виплати грошового забезпечення позивача.
Таким чином, відповідач безпідставно та надмірно утримав зайві 3,5 % військового збору (5% замість 1,5%) з виплаченого грошового забезпечення позивача (арк. спр. 1-7).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 24-25).
Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.
Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у відповідача в період з 26.06.2007 по 06.08.2020 та наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.08.2020 №157 виключено із списків особового складу (арк. спр. 10).
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №140/31962/23, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2024, визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахування січня 2008 року, як базового місяця; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.08.2020 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі – 4251,22 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 06.08.2020 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі – 4251,22 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 - 2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з урахування індексації грошового забезпечення; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 - 2020 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби з врахуванням індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 06.08.2020 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення за період 01.01.2020 по 06.08.2020 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови у обчисленні та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/10589/21 за період з 01.01.2016 по 31.12.2021 та по справі №140/2912/22 за період з 31.12.2014 по місяць, що передує місяцю фактичного виконання рішення суду; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/10589/21 за період з 01.01.2016 по 31.12.2021 та по справі №140/2912/22 за період з 31.12.2014 по місяць, що передує місяцю фактичного виконання рішення суду; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та поданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, за період з 01.01.2020 по 31.07.2020; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 скласти та подати до ІНФОРМАЦІЯ_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704, за період з 01.01.2020 по 31.07.2020; визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та поданні до ІНФОРМАЦІЯ_1 грошового атестату щодо його розмірів грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704 за період з 01.01.2020 по 06.08.2020; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 скласти та надати до ІНФОРМАЦІЯ_1 грошовий атестат ОСОБА_1 щодо розмірів грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №704 за період з 01.01.2020 по 06.08.2020.
Ознайомившись із довідками щодо розрахунку із позивачем та уважаючи дії в/ч НОМЕР_1 щодо неналежної виплати грошового забезпечення протиправними, ОСОБА_1 за захистом своїх прав звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Згідно зі статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт 1).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (пункт 3).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4).
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі – Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159).
Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно із статтею 2 Закону № 2050-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян та інші.
Відповідно до норм статей 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Кабінетом Міністрів України прийнято Порядок № 159, відповідно до пункту 2 якого компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Як визначено в пункті 3 Порядку № 159, компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, в т.ч. заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
З системного аналізу правових норм слід зробити висновок, що основними умовами для виплати компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (в тому числі одноразової грошової допомоги) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29.03.2023 у справі № 120/9475/21-а, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 22.06.2018 у справі №810/1092/17.
Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР).
Так, структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Статтею 33 Закону № 108/95-ВР визначено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
За приписами статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Статтею 34 Закону № 108/95-ВР визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
З наведеного випливає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, є складовими заробітної плати.
Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 380/6777/24.
На належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував і Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013.
Конституційний Суд України у вказаному Рішенні виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці. Так, держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону № 108/95-ВР такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.
У пункті 2.2 Рішення від 15.10.2013 № 9-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації є компенсаторною складовою доходу у вигляді заробітної плати працівника.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 05.05.2022 у справі № 380/8976/21, від 29.11.2023 у справі № 560/11895/23, від 14.12.2023 у справі № 600/4606/23-а.
Предметом цього спору є, зокрема, нарахування та виплата позивачу недоотриманого грошового забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі № 140/31962/23.
Відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.
Пунктом 168.5 пункту 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі – Порядок №44).
Згідно з пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України “Про податок з доходів фізичних осіб”.
Згідно з пунктами 4-5 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених положень Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, а також особами, звільненими із служби, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Водночас матеріалами справи підтверджено, що на виконання судового рішення по справі №140/31962/23 позивачу здійснено виплату грошового забезпечення 14.05.2025 в розмірах 12 617,02 грн, та 57 701,33 грн, всього 70 318,35 грн. Також здійснено виплату грошового забезпечення 06.06.2025 в розмірах 14 256,37 грн, та 61 149,47 грн, всього 75 405,84 грн (арк. спр. 18).
Згідно наданої розрахунково-платіжної відомості №34 нараховано грошове забезпечення в розмірі 75 001,72 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб (ПДФО) 18% в сумі – 13 500,31 грн (75 001,72 / 100% х 18% ), проте компенсацію сум ПДФО здійснено в сумі – 12 667,02 грн (зворот арк. спр. 18).
Отже, судом підтверджено, що недоплата компенсації сум ПДФО складає 13 500,31 грн – 12 667,02 грн = 833,29 грн.
Суд наголошує, що відповідачу належало при виплаті позивачу сум компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення на виконання судового рішення у справі №140/31962/23, яке набрало законної сили, компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб.
При цьому, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати заборгованості, не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такої компенсації вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.
Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача по утриманню з суми грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб без її компенсації є протиправними.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №812/1048/17, від 25.06.2020 у справі №825/761/17 та від 29.07.2020 у справі №814/142/17.
Щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №140/31962/23, суд зазначає наступне.
Відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України в редакції, чинній до внесення до нього змін згідно Закону України №4015-IX від 10.10.2024, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
В свою чергу, відповідно до підпункту 16-1 пункту 10 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України в редакції, чинній після внесення до нього змін згідно Закону України №4015-IX від 10.10.2024, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є: 1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу; 2) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп; 3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).
Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №2102-IX.
Об`єктом оподаткування збором є: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.
Ставка збору становить: 1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту; 2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, з розрахунку на календарний місяць; 3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - 1 відсоток від доходу, визначеного згідно із статтею 292 цього Кодексу; 4) для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань - 1,5 відсотка з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 цього пункту).
Починаючи з 1 січня року, наступного за роком, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 №2102-IX”, ставка збору для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору з доходів платників збору, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставками, визначеними підпунктом 1.3 цього пункту.
У період дії правового режиму воєнного стану не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
Поряд з цим, суд зауважує, що згідно з приписами пункту 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10.10.2024 №4015-ІХ “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану” доходи платників військового збору - осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, нараховані за наслідками податкових періодів до набрання чинності цим Законом, оподатковуються за ставкою військового збору, що діяла до набрання чинності цим Законом, незалежно від дати їх фактичної виплати (надання), крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України.
Таким чином, до доходів (їх частини), які нараховані (виплачені, надані) податковими агентами платникам податку у вигляді заробітної плати за податкові періоди до 01.12.2024 застосовується ставка військового збору 1,5% незалежно від дати їх фактичної виплати (надання).
Як вбачається з розрахунково-платіжної відомості №34 на виплату коштів за рішенням суду від 11.03.2024 у справі №140/31962/23 перерахунку грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації, компенсації за порушення термінів виплати військовослужбовцям звільненим з в/ч НОМЕР_1 за травень 2025 року, із суми нарахованих позивачу коштів у розмірі 75 001,73 грн утримано військовий збір у розмірі 5% - 3 750,09 грн (зворот арк. спр. 18).
Враховуючи приписи вищезазначених норм податкового законодавства, суд вважає, що оскільки відповідачем здійснено позивачу на виконання рішення суду виплату грошового забезпечення, одноразових видів грошового забезпечення, індексації, компенсації за порушення термінів виплати військовослужбовцям звільненим з в/ч НОМЕР_1 за попередній період, відповідачем протиправно утримано військовий збір у розмірі 5% замість 1,5 % від суми грошового забезпечення, оскільки нарахування та виплата такого грошового забезпечення стосувалась податкового періоду до 01.12.2024 та не залежить від фактичної виплати (14.05.2025) грошового забезпечення позивача.
Таким чином, відповідач безпідставно та надмірно утримав зайві 3,5 % військового збору (5 % замість 1,5 %) з виплаченого грошового забезпечення позивача.
При цьому, суд зазначає, що відсутність у позивача статусу військовослужбовця на день виплати грошового забезпечення на виконання рішення суду не дає підстав для утримання з останнього військового збору у розмірі 5%, оскільки саме бездіяльність відповідача призвела до виплати позивачеві такого грошового забезпечення вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченого позивачу грошового забезпечення на виконання рішення суду у справі №140/31962/23, є протиправними.
Щодо позовних вимог в частині, що стосується перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23, суд зазначає наступне.
Пунктом 2 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктами 3, 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з пунктам 30.1, 30.3 розділу XXX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі - Інструкція №260, була чинна до 20.07.2018) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Таким чином, спеціальним законом прямо передбачено правило безумовної індексації грошового забезпечення військовослужбовця, котре не поставлено у залежність від дії будь-яких факторів.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення та компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.
Суд зазначає, що право позивача на отримання індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року та індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період з 01.03.2018 по 06.08.2020 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі – 4251,22 грн, відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум встановлено судом в межах адміністративної справи №140/31962/23.
Відповідно до довідки-розрахунку від 22.05.2024 №1193/494/3/215/пс грошової допомоги на оздоровлення, позивачу здійснювалось таке без врахування індексації, встановленої на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 у справі №140/31962/23 (зворот арк. спр. 17).
Отже, з набранням законної сили рішенням суду від 11.03.2024 у справі №140/31962/23 у позивача виникло право на перерахунок розміру належної йому грошової допомоги для оздоровлення за 2018-2020 роки з урахуванням у складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, оновлених сум індексацій.
Окрім того судом встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 по справі №140/31962/23 відповідач надав розрахунки та зведений розрахунок на виконання рішення у справі №140/31962/23.
Відповідно до зведеного розрахунку від 07.11.2025 №1193/494/3/654/пс позивачу донарахованого грошового забезпечення на загальну суму 252 755,52 грн, серед якого компенсація за порушення термінів виплати по рішенню суду від 20.02.2023 у справі №140/2912/22 складає 0,00 грн (зворот арк. спр. 15).
Натомість, згідно із довідкою-розрахунком про нараховану компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 від 20.02.2023 за період з 31.12.2014 по місяць, що передує місяці фактичного виконання рішення суду, тобто по січень 2024 року, нарахування компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації зазначається 38 735,02 грн (арк. спр. 16).
Отож, суд приходить до переконання, що наведену суму протиправно не включено до зведеного розрахунку від 07.11.2025 №1193/494/3/654/пс.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій в/ч НОМЕР_1 щодо визначення у зведеному розрахунку від 07.11.2025 за №1193/494/3/654/пс розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 0,00 грн, та у загальному розмірі в сумі – 252 755,52 грн, наданому ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 надати оновлений зведений розрахунок ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23 із визначенням в ньому розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 38 735,02 грн, та у загальному розмірі в сумі – 291 490,54 грн; визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23, та раніше виплачених сум; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 833,29 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 833,29 грн, у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо утримання військового збору у розмірі 5% з надмірним утриманням військового збору у розмірі 3,5%, що склало в розмірі 5 474,02 грн, із суми виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5%, що складає в розмірі 5 474,02 грн, із суми нарахованого грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення у зведеному розрахунку від 07.11.2025 за №1193/494/3/654/пс розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 0,00 грн, та у загальному розмірі в сумі – 252 755,52 грн, наданому ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати оновлений зведений розрахунок ОСОБА_1 на виконання судового рішення по справі №140/31962/23 із визначенням в ньому розміру компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення на підставі судового рішення по справі №140/2912/22 в сумі 38 735,02 грн, та у загальному розмірі в сумі – 291 490,54 грн.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2018 - 2020 роки з урахуванням в складі грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, належних сум індексації грошового забезпечення у відповідності до судового рішення по справі №140/31962/23, та раніше виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання податку на доходи фізичних осіб в розмірі 833,29 грн, без рівноцінної компенсації витрат доходів при проведенні ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення в розмірі 833,29 грн, у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору у розмірі 5% з надмірним утриманням військового збору у розмірі 3,5%, що склало в розмірі 5 474,02 грн, із суми виплаченої ОСОБА_1 грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді надмірно утриманого військового збору у розмірі 3,5%, що складає в розмірі 5 474,02 грн, із суми нарахованого грошового забезпечення на виконання судового рішення по справі №140/31962/23.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович