Справа №: 398/8006/25	

провадження №: 2/398/1327/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України 

"01" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС”, представник позивача Жабченко Тетяна Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
ТОВ “ЦИКЛ ФІНАНС” звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 756,96 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.09.2018 року первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 2020527011. Відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 5 756,96 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту — 4 000,70 грн, заборгованості по відсотках — 0,66 грн та заборгованості по комісії — 1 755,60 грн. Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ “ЦИКЛ ФІНАНС” через ланцюг договорів про відступлення права вимоги.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою за клопотанням позивача було витребувано в АТ «ОТП БАНК» розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по рахунках боржника. Витребувані документи надійшли до суду від АТ «ОТП БАНК» 10 березня 2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було вжито заходів щодо отримання інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи. Відповідно до відповіді № 2209862 від 05.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», відповідач змінила прізвище на ОСОБА_5 . Крім того, за даними зазначеного реєстру та згідно з відповіддю Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради, ОСОБА_6 значиться знятою з реєстрації з 30.08.2024 року за вказаною у позовній заяві адресою АДРЕСА_1 .
З огляду на те, що отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача, відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзив на позовну заяву чи будь-які інші заяви від відповідача до суду не надходили.
Оскільки відповідач, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, а представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалив провести заочний розгляд цієї справи на підставі наявних доказів.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Укладення кредитного договору та видача коштів.
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту від 14.09.2018 року, відповідач ознайомилася з умовами кредитування, а АТ «ОТП БАНК» виконало обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт підписаний власноруч позичальником.
14 вересня 2018 року між АТ «ОТП БАНК» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 2020527011. Договір укладено у письмовій формі та власноруч підписано позичальником.
Договором встановлені такі основні умови кредитування:
сума кредиту — 11 404,00 грн, цільове призначення — на придбання товарів (POS-кредит);
строк кредиту — 24 місяці (з 14.09.2018 по 14.09.2020 року);
процентна ставка — 0,01% річних (упродовж пільгового періоду).
Досліджуючи умови кредитного договору в частині встановлення комісій за послуги банку, суд встановив наявність суперечностей у тексті правочину. Так, у пункті 1.1 індивідуальної частини кредитного договору, який підписаний позичальником, прямо визначено, що «Комісійна винагорода за видачу Кредиту» становить 0,00 грн, а «Комісія за управління Кредитом» становить щомісячно 0% від суми кредиту. Аналогічні умови щодо нульового розміру відсотків продубльовані і у Паспорті споживчого кредиту.
Водночас, у Додатку № 1 до кредитного договору «Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту», у графі 7.4, що має назву «інші послуги банку (Додаткові послуги Банку (згідно з Тарифами), Плата по кредиту (щомісячна комісія)», передбачено стягнення з позичальника додаткових коштів. Відповідно до цього графіка, з 1-го по 19-й місяць користування кредитом (включно по квітень 2020 року) розмір зазначеної щомісячної комісії становив 0,00 грн. Проте, починаючи з 20-го місяця і до кінця строку кредитування (з 14.05.2020 по 14.09.2020 року), графіком встановлено до сплати щомісячну комісію у розмірі 351,12 грн (загалом 2 055,60 грн за 5 місяців).
При цьому, ані в тексті кредитного договору, ані в Паспорті споживчого кредиту банк не розкрив суті та не зазначив переліку жодних реальних додаткових чи супутніх послуг, які б надавалися позичальнику за цю комісію у розмірі 351,12 грн у зазначений період. Вказана у графі 7.3 Графіку сума 300,00 грн стосується іншої послуги («СМС+Довідка»), яка була одноразово списана банком під час видачі кредиту 14.09.2018 року. Крім того, матеріали справи не містять підписаних відповідачем Тарифів АТ «ОТП БАНК», на які міститься посилання у графі 7.4 Графіка платежів.
На виконання умов договору, 14 вересня 2018 року АТ «ОТП БАНК» здійснило видачу кредитних коштів у розмірі 11 404,00 грн шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок продавця ТОВ «ДІЄСА» (магазин «Ельдорадо») у рахунок оплати за придбаний позичальником товар . Факт видачі кредиту та цільового перерахування коштів також підтверджується Специфікацією до кредитного договору, Актом здачі-приймання ТМЦ від 14.09.2018 року та відповідними банківськими виписками.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості.
Згідно з випискою по особовому рахунку, сформованою АТ «ОТП БАНК», та розрахунком заборгованості станом на 11.12.2020 року, відповідач ОСОБА_7 здійснювала погашення кредиту лише частково. Останні платежі в рахунок погашення кредиту були здійснені на початку 2020 року.
За даними розрахунку, наданого позивачем, внаслідок порушення графіка платежів станом на момент відступлення права вимоги утворилася заборгованість у загальному розмірі 5 756,96 грн. Ця сума складається із:
заборгованості по тілу кредиту — 4 000,70 грн;
заборгованості по відсотках — 0,66 грн;
заборгованості по комісії (“комісія за РО”, щомісячна комісія) — 1 755,60 грн.

Перехід права вимоги.
11 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 11/2/20. Факт передачі права вимоги до відповідача підтверджується Актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 від 11.12.2020 року. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до цього договору, право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором № 2020527011 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», сума відступленої заборгованості склала 5 756,96 грн. Оплатність цього правочину підтверджується платіжною інструкцією № 529 від 11.12.2020 року на загальну суму 2 823 184,00 грн.
Того ж дня, 11 грудня 2020 року, між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНАНС ГРУП» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 437/ФК-20. Перехід права вимоги за тим самим кредитним договором підтверджується Актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 від 11.12.2020 року та відповідним Витягом з Реєстру боржників, де вказана сума боргу ОСОБА_3 у розмірі 5 756,96 грн. Перерахування коштів за відступлені права підтверджується платіжним дорученням № 511 від 11.12.2020 року на загальну суму 2 540 700,00 грн.
12 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» (Клієнт) та позивачем ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 12/4/21. Факт передачі прав засвідчується Актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 від 12.04.2021 року та Витягом з Реєстру боржників щодо ОСОБА_3 із сумою боргу 5 756,96 грн. Здійснення позивачем оплати за відступлені права вимоги підтверджується платіжними інструкціями від 16.04.2021 року (зокрема № 2, № 3, № 7).
Також судом встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлялася письмова досудова вимога від 08.07.2025 року про погашення кредитної заборгованості, яка містила повідомлення про відступлення права вимоги та зміну реквізитів кредитора. Направлення вказаного повідомлення підтверджується описом вкладення до цінного листа та поштовою накладною.

Норми права, які застосував суд.
На підставі ст. 205 та ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин, зміст якого зафіксований в електронному документі, вважається вчиненим у письмовій формі.
Відповідно до ст. 13 ЗУ “Про споживче кредитування” договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України “Про електронні документи та електронний документообіг”, а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України “Про електронну комерцію”). 
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного суду, що застосовані у справі
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) зробила висновок, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що:
«31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».
31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
31.24. Додатком 2 до протоколу Комітету з управління активами, пасивами і тарифами ПАТ «Ідея Банк» № 119.2 від 02 жовтня 2017 року (діяв на момент укладення оспорюваного договору) затверджено тарифи банку, у тому числі щодо послуг з кредитування. Тарифи передбачають такі послуги за обслуговування кредитної заборгованості: обслуговування кредитної лінії (визначення вартості послуги обумовлено умовами договору), видача довідок про кредитну заборгованість (50 грн), надання довідки про рух по рахунку (виписка по одному рахунку) (50 грн), надання довідки про рух по всіх рахунках кредитної угоди (історія договору) (75 грн), детальна розшифровка заборгованості за кредитом (150 грн), зміна дати щомісячного чергового платежу (100 грн), надання нового графіку щомісячних платежів за зверненням позичальника (100 грн), видача завірених печаткою банку копій кредитних договорів та додатків на них (за кожну), які зберігаються в архіві (50 грн), надання термінової послуги (200 грн).
31.25. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
31.29. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
32.3. Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 1 923 грн 49 коп., останній - 118 грн 61 коп.
32.2. Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.
32.4. Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.
32.8. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.
33.5. Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.
34.3. З огляду на встановлені у справі обставини, а також сформульовані у цій постанові висновки щодо нікчемності пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зобов`язати ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від
19 червня 2018 року № Р24.00301.004034055 з огляду на нікчемність пунктів 1.4 та 6 цього договору, що забезпечує захист інтересу позивача у правовій визначеності».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що :
“згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» …
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування”.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.”
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд встановив, що між первісним кредитором АТ «ОТП БАНК» та відповідачем ОСОБА_8 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 2020527011 від 14.09.2018 року. Відповідач власноручно підписала цей договір та Паспорт споживчого кредиту, а отже була обізнана з умовами кредитування і погодилася з ними.
Належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань щодо надання кредитних коштів підтверджується Специфікацією на товар, видатковою накладною та витребуваними судом банківськими виписками по рахунку відповідача, у яких відображено безготівкове перерахування кредитних коштів у розмірі 11 404,00 грн в рахунок оплати за придбаний товар.
Відповідач, порушуючи умови кредитного договору та вимоги ст. 526, 1054 ЦК України, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. Як вбачається з банківських виписок та наданого розрахунку, відповідач здійснювала платежі лише частково. Оскільки зобов`язання з повернення кредиту та відсотків у повному обсязі не виконано, доказів повного погашення заборгованості чи спростування розрахунку позивача суду не надано, вимога про стягнення залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000,70 грн та за відсотками у розмірі 0,66 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості нарахування та стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 755,60 грн, суд виходить з таких міркувань.
Згідно з наданим позивачем розрахунком та Додатком № 1 до Кредитного договору (Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту), банк включив до щомісячних платежів, починаючи з 20-го місяця кредитування, суму 351,12 грн. У графі 7.4 Графіка ця сума визначена як: «інші послуги банку (Додаткові послуги Банку (згідно з Тарифами), Плата по кредиту (щомісячна комісія)». Загалом позивач просить стягнути таку комісію за останні 5 місяців строку кредитування на суму 1 755,60 грн.
Суд критично оцінює правомірність такої вимоги кредитора.
По-перше, умови щодо сплати комісії викладені у договорі суперечливо. У пункті 1.1 індивідуальної частини Кредитного договору, підписаного сторонами, прямо встановлено, що «Комісійна винагорода за видачу Кредиту» становить 0,00 грн, а «Комісія за управління Кредитом» становить щомісячно 0% від суми кредиту. За наявності суперечностей між пунктом 1.1 договору та графою 7.4 Графіка платежів, суд застосовує принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) та тлумачить ці умови на користь споживача.
По-друге, обґрунтовуючи нарахування комісії у графі 7.4 Графіка, банк посилається на надання послуг «згідно з Тарифами». Проте позивачем не надано суду Тарифів АТ «ОТП БАНК», які б містили підпис відповідача та розкривали зміст послуг, що надаються за 351,12 грн щомісяця. Суд враховує висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, про те, що непідписані тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору. Отже, посилання на такі тарифи не створює для відповідача обов`язку зі сплати спірної комісії.
По-третє, суд звертає увагу на те, що відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку щодо погашення заборгованості тощо. Згідно з частиною п`ятою статті 12 вказаного Закону, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до зазначених вище норм закону. Враховуючи те, що кредитодавець встановив щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати таку плату щомісячно є нікчемними.
Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності і переліку додаткових та супутніх банківських послуг, які надаються позивачу та за які встановлена щомісячна комісія, то положення кредитного договору щодо обов`язку сплачувати таку плату є нікчемними. До таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно.
Оскільки банк не розкрив у договорі суті жодних додаткових послуг за комісію у розмірі 351,12 грн щомісяця, вона може включати плату за інформування та ведення рахунку, що згідно із законом має здійснюватися безоплатно. Враховуючи те, що комісія не може включати плату за послуги інформування, сама умова про комісію у Графіку суперечить п. 1.1 Договору, а підписані тарифи суду не надано, положення правочину щодо нарахування комісії є нікчемними в силу закону. Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, а тому у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 1 755,60 грн слід відмовити.
Разом з цим, судом встановлено, що 11.12.2020 року АТ «ОТП БАНК» відступило право вимоги за цим кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Договір факторингу № 11/2/20), яке того ж дня відступило його ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» (Договір факторингу № 437/ФК-20). Надалі, 12.04.2021 року, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» відступило право вимоги до відповідача на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Договір факторингу № 12/4/21). Враховуючи, що до позивача на підставі зазначеного ланцюга договорів факторингу перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, і факт цього переходу документально підтверджений актами, витягами з реєстрів боржників та платіжними інструкціями, позивач набув статусу нового кредитора та має законні підстави вимагати виконання зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 4 001,36 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту (4 000,70 грн) та відсотками (0,66 грн).

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позивачем майнових вимог становить 5 756,96 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 4 001,36 грн, що становить 69,50% від заявленої суми позову.
Позивачем документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 000,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, відсутність заперечень відповідача щодо суми витрат позивача на правничу допомогу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: судовий збір у розмірі 1 683,68 грн (2 422,40 грн * 69,50%) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 085,14 грн (3 000,00 грн * 69,50%).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” заборгованість за кредитним договором № 2020527011 від 14 вересня 2018 року у розмірі 4 001 (чотири тисячі одна) гривня 36 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 68 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 085 (дві тисячі вісімдесят п`ять) гривень 14 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр”, ЄДРПОУ 37356833, адреса місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Саксаганського, 133-А. 
Відповідач: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома зареєстрована адреса: АДРЕСА_2 .
Повне рішення складено 01 квітня 2026 року.

Суддя        В.В. Орловський