Справа № 577/4323/25 
Номер провадження 22-ц/816/1468/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 березня 2026 року 	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Петен Я. Л.
суддів: Криворотенка В.І., Замченко А.О., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»
на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2025 у складі судді Галяна С.В., ухваленого в м. Конотоп Сумської області, повне судове рішення складено 21.11.2025, 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути на його користь із ОСОБА_1 заборгованість у сумі 58000 грн 76 коп. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 14.12.2018 між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2001193914201, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 30099 грн. Відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 03.03.2025 становить 58000,76 грн, з яких: 30098,70 грн - заборгованість за кредитом, 27902,06 грн - заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на її адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2025 позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 2001193914201 від 14.12.2018 в розмірі 15000 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 626,47 грн, а всього 15626,47 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що між банком і відповідачем було укладено у письмовій формі договір, згідно якого відповідач отримала кредит, ліміт кредитування 15000,00, який був збільшений до 30099,00 грн, та зобов`язалася сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит в порядку та строки, обумовлені договором. Кредит наданий, а договір укладений шляхом підписання заяви, яка містить усі суттєві умові, притаманні кредитному договору, згідно ЦК України. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується заявою, виписками по рахункам, розрахунком заборгованості. Протягом дії договору відповідач користувалася кредитними коштами - неодноразово здійснювала операції покупки через POS-термінал, здійснювала переказ між рахунками, вносила готівкові кошти, отримувала готівкові кошти, що підтверджується виписками з особового рахунку відповідача, які додавалися до позовної заяви. Крім того, відсоткова ставка, розмір встановленого ліміту зазначені у доданій до позовної заяви довідці про зміну кредитного ліміту. Умова про збільшення кредитного ліміту та порядок такого збільшення зазначена у ДКБО, згоду на приєднання до якого висловила відповідач у заяві. Відповідач не зверталася до банку та не висловлювала свою незгоду зі збільшенням їй кредитного ліміту.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Каченюка О.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що надані банком копія заяви, паспорт споживчого кредиту, публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розрахунок заборгованості та виписки не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Паспорт споживчого кредиту визначає, що інформація, наведена в ньому, чинна та актуальна лише до 14.12.2018, тобто до дати оформлення кредиту і не поширюється на кредитні відносини за заявою № 2001193914201 від 14.12.2018. Надана позивачем публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція від 15.03.2021) не може вважатися складовою частиною кредитного договору, оскільки має змінний характер, не містить підпису відповідача та жодних підтверджень погоджень її умов сторонами. Вказує, що відповідачем було погашено в рахунок процентів за користування кредитом кошти на загальну суму 60680,39 грн. Отже, відповідачем погашено заборгованість за кредитним договором, оскільки сплачені кошти перевищують розмір заборгованості за тілом кредиту. Вказує, що виписки по рахунках ОСОБА_1 не містять особистого підпису уповноваженої особи банку, печатки установи або інших даних, що дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у їх складанні. Відсутність таких реквізитів унеможливлює визнання такого документу первинним. Таким чином, зазначені виписки не можуть бути прийняті судом до уваги та розцінені як належний доказ при визначені факту отримання кредиту чи розміру заборгованості, заявленої банком до стягнення з відповідача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, 14.12.2018 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання останньою заяви №2001193914201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. 
За змістом вказаної заяви ОСОБА_1 підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору комплексного банківського обслуговування, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила, що дає свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.
За умовами договору АТ «ПУМБ» відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок у гривнях та надає кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 15000 грн, реальна річна процентна ставка складає 47,88%, платіжна дата 30 число місяця (а.с. 6).
14.12.2018 ОСОБА_1 підписала також паспорт споживчого кредиту (а.с. 6, на звороті).
Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту за кредитним договором №2001193914201 розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, зокрема остання зміна відбулася 15.06.2023 на збільшення ліміту до 30099,00 грн (а.с. 15).
Із виписки по рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «ПУМБ» слідує, що відповідач у період з 14.12.2018 по 03.03.2025 користувалася кредитними коштами, зокрема оплачувала покупки, частково погашала заборгованість, тощо (а.с. 19-24).
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 03.03.2025 становить 58000,76 грн, з яких: 30098,70 грн. заборгованість за кредитом, 27902,06 грн заборгованість за процентами (а.с. 16-18).
Крім того, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, було надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції станом на 15.03.2021, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 9-14).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем підписано заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій вона просила встановити кредитний ліміт на суму 15000 грн, а тому вказана сума підлягає стягненню на користь позивача. Суд вважав необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, оскільки позивачем не доведено, що вона була ознайомлена та погодилася з Умовами публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, умовами нарахування відсотків, збільшення кредитного ліміту.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Встановлено, що 14.12.2018 ОСОБА_1 підписала заяву № 2001193914201, в якій сторонами погоджено умови кредитування, в тому числі відсоткову ставку у розмірі 47,88%.
Таким чином колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо непогодження сторонами відсотків за користування кредитом.
У самій підписаній відповідачем заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування викладені усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, зокрема сума кредиту та розмір процентів за користування кредитними коштами, що виключає необхідність звертатися до інших документів банку (Публічної пропозиції тощо) для з`ясування змісту спірних правовідносин. 
З доданої банком виписки по рахунку слідує, що ОСОБА_1 активувала картку та активно користувалася кредитними коштами з урахуванням підвищених банком кредитних лімітів. При цьому із письмовою заявою про незгоду зі зміненими розмірами кредитного ліміту до банку не зверталася, а відтак погодилася зі зміною таких умов договору.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
З урахуванням вимог п.п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (зі змінами), надана позивачем виписка з особового рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, усі операції за кредитом із зазначенням суми, дати проведення операції та чіткою вказівкою призначення проведеної операції, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком станом на 03.03.2025 складає 58000,76 грн, з яких: 30098,70 грн - заборгованість за кредитом, 27902,06 грн - заборгованість за процентами.
Проте, ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заявленого банком розміру заборгованості та власного контррозрахунку, клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи нею не заявлялося. Наведені у відзиві на апеляційну скаргу суми фактичного погашення відповідачем перед банком заборгованості за кредитом та відсотками у розрахунку банку враховані.
Оскільки ОСОБА_1 не виконала повністю умови договору в частині повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, то апеляційний суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 58000,76 грн, яка складається із 30098,70 грн. заборгованості за кредитом та 27902,06 грн заборгованості за процентами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням вищезазначеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2422 грн 40 коп.
Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3633 грн 60 коп.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх задоволення, а в частині розподілу судових витрат змінити.
Абзаци перший - третій резолютивної частини рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2025 викласти в такій редакції:
«Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 2001193914201 від 14.12.2018 в розмірі 58000 гривень 76 копійок та судові витрати у розмірі 2422 гривні 40 копійок».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3633 гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя – доповідач Я. Л. Петен

Судді: В.І. Криворотенко

А. О. Замченко