Справа №1-560/2003				Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1 	
Провадження № 11/824/31/2026				Доповідач: ОСОБА_2  	

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
ПОСТАНОВА
попереднього розгляду справи

6 березня 2026 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

провівши в приміщенні суду апеляційної інстанції у відкритому судовому засіданні попередній розгляд кримінальної справи за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 1 серпня 2003 року, - 

ВСТАНОВИВ:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 1 серпня 2003 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
17.11.2025 р. засудженим ОСОБА_4 на вирок суду першої інстанції була подана апеляція (а.с. 201-203).
01.12.2025 р. постановою Деснянського районного суду м. Києва відмовлено засудженому ОСОБА_4 у відновленні строку на апеляційне оскарження вироку Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2003 р. по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 289 КК України.
Іншими особами, які мають право подати апеляцію, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_4  в апеляційному порядку - не оскаржений.
Під час вирішення питань, пов`язаних з підготовкою справи до апеляційного розгляду, виникла потреба для внесення її на попередній розгляд.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду про неможливість прийняття зазначеної апеляції до свого розгляду, думку прокурора, який вважав, що справа не може бути розглянута в апеляційній інстанції і підлягає поверненню суду першої інстанції для виконання вимог ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку з невідповідністю апеляції засудженого вимогам закону, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що справа підлягає поверненню до Деснянського районного суду м. Києва з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року), в апеляції повинно бути зазначено: назва суду, якому адресується апеляція; особа, яка подає апеляцію; вирок, ухвала чи постанова, на які подається апеляція, і назва суду, який їх постановив; вказівка на те, в чому полягає незаконність вироку, ухвали, постанови та доводи на її обґрунтування; прохання особи, яка подає апеляцію; перелік документів, які додаються до апеляції.
Згідно з положеннями ст. 352 КПК України (в редакції 1960 року), у разі невиконання особою, яка подала апеляцію, вимог, передбачених ст. 350 цього Кодексу, головуючий своєю постановою залишає апеляцію без руху та повідомляє про необхідність виконання зазначених вимог закону протягом семи діб з моменту одержання повідомлення. Якщо у зазначений строк ці вимоги не будуть виконані, то апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду.
Разом з цим, зазначені вимоги закону належним чином по справі не виконані.
Так, у своїй апеляції засудженийпросить вирок Деснянськогорайонного суду  м. Києва від 01.08.2003року скасувати, змінивши покарання, доповнивши застосуванням випробувального терміну на 2 роки.
На обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що при розгляді місцевим судом допущено численні істотні порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема, в частині безпідставного визнання потерпілим ОСОБА_5 та безпідставного визначення розміру збитків у сумі 160000 гривень, що не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. Так, не проведено експертного дослідження і фактичного ушкодження автомобіля «Тойота ленд крузер 2000 р.в.» д.н.з. НОМЕР_1 , без визначення реальної шкоди, нанесеної злочином, що в свою чергу стало підставою зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 289 КК України на ч. 3 ст. 289 КК України. Зазначає, що ОСОБА_5 визнано потерпілим при наявності в матеріалах кримінальної справи свідоцтва про реєстрацію ТЗ «Тойота ленд крузер 2000 р.в.» д.н.з. НОМЕР_1 за ОСОБА_6 ( НОМЕР_2 від 07.02.2002 року).
В силу ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року) апеляція в числі інших обставин повинна відображати вказівку на те, в чому полягає незаконність вироку та доводи на її обґрунтування, а також прохання особи, яка подає апеляцію. При цьому за змістом норми закону, мотивувальна та резолютивні частини апеляції повинні бути аналогічні та узгоджуватись між собою, прохання апелянта повинно бути сформовано з урахуванням того, яке рішення за результатами розгляду вказаної апеляції вправі ухвалити суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року).
Таким чином, зазначені в апеляції засудженого посилання на істотні порушення норм матеріального та процесуального права в частині досліджених доказів не узгоджуються з його проханням одночасно скасувати та змінити вирок застосувавши випробувальний термін, що є взаємовиключними рішеннями, а тому містить суперечливу позицію, не відповідає вимогам ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року). 
Більше того, апеляція не містить жодного обґрунтування щодо призначеного засудженому покарання.
Підстави скасування вироку чітко визначені ст. ст. 374, 378 КПК України (в редакції 1960 року), як і підстави зміни вироку визначені ст. 373 КПК України (в редакції 1960 року).
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 350 КПК України (в редакції 1960 року) уваги не звернув і рішення у відповідності зі ст. 352 КПК України (в редакції 1960 року) про необхідність виконання таких вимог не прийняв.
Невиконання зазначених вимог закону унеможливлює розгляд справи в апеляційному порядку і відповідно до п.п. 4,5 ч. 2 ст. 359 КПК України (в редакції 1960 року) тягне її повернення до місцевого суду для усунення недоліків, допущених при підготовці справи до апеляційного розгляду.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 357, 359 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу відносно ОСОБА_4 повернути до Деснянського районного суду м. Києва для виконання вимог ст.ст. 350, 352 КПК України (в редакції 1960 року).

Суддя ОСОБА_7