ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1307/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача (у відеоконференції) – адвоката Сивенка В.М., відповідача – адвоката Потапенка С.В., Гричанюка А.В. за самопредставництвом (директор) у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом Фермерського господарства «Джмелик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Трейдинг» про розірвання договору в частині і стягнення 254640,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2025 року позивач - Фермерське господарство «Джмелик» звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМС-Трейдинг» (далі – відповідач, а разом - сторони), в якому просив суд розірвати укладений сторонами договір поставки № 308 від 23.08.2024 року в частині поставки гранулятора GRAND-300, 22 кВт у зв`язку з поставкою цього товару неналежної якості, стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 254 640,00 грн., сплачені за цей товар та відшкодувати понесені судові витрати.
Позов мотивовано тим, що за умовами укладеного сторонами договору поставки № 308 від 23.08.2024 року, відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти і оплатити товар, в тому числі, Гранулятор GRAND-300, 22 кВт. На підставі виставленого відповідачем рахунку №3081 від 23.08.2024 року позивач платіжною інструкцією №496 від 29.08.2024 року провів попередню оплату товару в сумі 583404 грн., по видатковій накладній № 300 від 24.09.2024 року відповідач передав, а позивач отримав обумовлений договором товар з трьох позицій. Після отримання товару, позивачем було виявлено, що в порушення умов договору і вимог законодавства відповідач поставив неякісний товар Гранулятор GRAND-300, 22 кВт згідно технічним характеристикам, проведені сторонами модифікації не забезпечили потреб покупця у зв`язку з чим позивач просить розірвати договір у вказаній частині і вимагає повернення сплаченої за товар грошової суми попередньої оплати з ПДВ.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.11.2025 року, після усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 29.10.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02.12.2025 року.
Відповідач в особі представника подав до суду 13.11.2025 року відзив на позовну заяву (вх. №16891/25, а.с. 103-108), в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з мотивів безпідставності та необґрунтованості позовних вимог.
Представник позивача подав, через систему “Електронний суд”, 01.12.2025 року клопотання (вх. №17779/25, а.с. 115-116), в якому просив долучити додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.
Ухвалами Господарського суду Черкаської області від 02.12.2025, 04.12.2025, 16.12.2025 року призначено підготовче засідання у справі на 16.12.2025 року, відмовлено у задоволенні клопотання позивача (вх. №18012/25 від 03.12.2025 року) про участь представника у підготовчому засіданні в режимі відео конференції; відкладено підготовче засідання на 13.01.2026 року, забезпечено підготовче засідання для представника позивача – адвоката Сивенка В.М. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів. 
05.01.2026 року відповідач в особі представника подав до суду письмове заперечення проти позову (вх.№108/26, а.с. 153-154), в якому вказав на недоліках рухомих обертаючих деталей–матриць, що використовував позивач при використанні Гранулятора GRAND-300, 22 кВт, просив суд у задоволенні заявлених вимог відмовити повністю вважаючи їх безпідставними, а доводи позивача необґрунтованими.
Представник позивача, через систему “Електронний суд”, 12.01.2026 року клопотання (вх. №410/26, а.с. 160), в якому просив долучити додаткові докази в обґрунтування позовних вимог.
Протокольною ухвалою суду від 13.01.2026 року, з урахуванням ухвали суду від 10.02.2026 року, долучено подані сторонами докази та письмові заперечення, підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 24.02.2026 року, забезпечено участь в судовому засіданні для представника позивача – адвоката Сивенка В.М. режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за його клопотанням.
В засіданні суду 24.02.2026 року представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, підтримав і просив суд задовольнити повністю, представники відповідача позов не визнали і просили суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у його заявах по суті справи. Суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошення вступної та резолютивної частин якого відбудеться 02.03.2026 року.
Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, 02.03.2026 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши їх заяви по суті справи, наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю з таких підстав.
Позовні вимоги позивача і заперечення відповідача ґрунтуються на доказах, поданих суду їх представниками, із них вбачаються такі обставини.
23.08.2024 року між позивачем – Фермерським господарством «Джмелик», як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМС-Трейдинг», як продавцем, укладено договір поставки № 308 (далі – Договір; а.с. 11-13), відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався в порядку, на умовах і в терміни, передбачені цим Договором передати у власність покупцю, а покупець прийняти й оплатити товар, визначений в п.1.2 цього Договору.
У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:
п. 1.2. – характеристики, кількість, номенклатура, ціна й загальна вартість товару, що поставляється по даному Договору, зазначається Сторонами в Специфікації до Договору, що є невід`ємною його частиною;
п.3.1. - право власності на товар переходить від Продавця до Покупця з моменту
передачі товару Покупцеві або уповноваженої ним особі га оформлення (підписання)
Сторонами Актом приймання-передачі товару або видатковою накладною;
п.3.2. - ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження Товару переходить до Покупця з моменту переходу до нього права власності на Товар;
п.3.4. - покупець зобов`язується прийняти товар на складі Продавця. Транспортування товару здійснюється самовивозом, зі складу Продавця та/або з допомогою транспортних компаній-перевізників за рахунок Покупця;
п.3.5. - якщо при прийманні Товару Покупцем буде виявлена недостача, невідповідність якості Товару вимогам стандартів або супровідним документам - Покупець у присутності представника Продавця має право:
- не прийняти товар, склавши відповідний Акт у простій письмові формі про
невідповідність Товару умовам, передбаченим у погодженій Специфікації до Договору;
- прийняти частину товару при недопередачі, склавши відповідний Акт у простій
письмовій формі про фактичну кількість товару;
п.3.6. – товар повинен відповідати технічним умовам Технічного паспорту, що надається Продавцем із врахуванням нормального технічного зносу Товару;
п.3.7. - гарантійний строк експлуатації (придатності, зберігання) з моменту отримання Товару Покупцем становить 12 (дванадцять) місяців, виняток становлять - обертаючі деталі - 100 (сто) робочих нормо-годин;
п.4.1.- загальна вартість цього Договору становить 583404,00 грн. з ПДВ;
п.4.2. - оплата Товару здійснюється Покупцем наступним чином:
- покупець сплачує передоплату у розмірі 50% вартості цього Договору протягом 5 (п`яти днів) з моменту підписання цього Договору;
- інші 50% вартості цього Договору сплачуються Покупцем протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання Товару за цим Договором в повному обсязі та підписання відповідних видаткових накладних;
п.4.4. – вартість товару погоджена й затверджена сторонами у відповідному додатку (Специфікації) до Договору, є фіксованою й незмінною протягом усього строку його дії;
п.5.6. – сторона не несе відповідальності за порушення Договору, якщо воно сталося не з її вини;
п.5.7. - сторона вважається невинуватою і не несе відповідальності за порушення Договору, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Договору;
п.7.1. - даний Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до його повного виконання;
п.7.3. – дострокове розірвання договору можливе лише за письмовою згодою сторін, якщо інше не встановлено Договором або законодавством України. 
Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.
Згідно Специфікації № 1, що є додатком №1 до Договору (а.с.14) сторони погодили купівлю-продаж товару: Гранулятора GRAND-300, 22 кВт у кількості 1 шт за ціною 212200,00 грн, що є сумою без ПДВ; норії зернової 7м.п. у кількості 2шт за ціною 111340,00 грн, на суму 222680 без ПДВ; транспортера ТЛ-1000 3м.п. у кількості 1 шт за ціною 51290,00 грн, що є сумою без ПДВ на загальну суму 583404,00 грн , ПДВ 97234 грн.
На підставі виставленого відповідачем рахунку №308 від 23.08.2024 року позивач платіжною інструкцією №496 від 29.08.2024 року (а.с. 16) провів попередню оплату обумовленого Договором товару в сумі 583404,00 грн з ПДВ 97234 грн., а по видатковій накладній №300 від 24.09.2024 року (а.с. 15) відповідач передав, а позивач отримав обумовлений договором товар, в тому числі Гранулятор GRAND-300 в кількості 1 шт.
На спірний товар передано технічний паспорт Гранулятор серії Grand/Granulator machine Grand series» (а.с. 17-33) п. 2.1. якого визначає, що гранулятор – це основна частина обладнання, призначена для отримана гранул з біомаси шляхом продавлювання її пресуючими роликами через радіальні отвори пласкої матриці. Так як гранулятор призначений для отримання гранул невеликих розмірів, в основу його конструкції закладено самий раціональний варіант з точки зору металоємності, простоти конструкції і зручності обслуговування – пласка нерухома матриця і два ролики, що рухаються поверх неї. Наведені у таблиці 2.1. технічні характеристики вказують наступне: Гранулятор типу GRAND-300 має продуктивність до 800кг/год (трав`яне борошно, цукрові відходи, комбікорм); до до 400кг/год (пташиний послід, шрот, костра, фрезерний торф); до 350кг/год (дерев`яна тирса, солома, соняшниковий шрот); потужність електродвигуна – 20 (30*) кВт; обороти двигуна 1500 (3000*) об/хв.; діаметр отвору матриці гранулятора – 2-8 мм; габаритні розміри – 1700/1200/1300мм; маса – 680 кг; об`єм масляного бака – 80л; тип привода редуктора – ремінна передача. * - це модифікація для гранулювання тільки комбікормів
Пункт 2.3. технічного паспорта визначає типи матриць необхідні у використанні гранулятора – при роботі гранулятора одним з важливих елементів в процесі формування гранул є матриця. Від параметрів матриці та її якості залежать розмір і щільність гранул, їх якість і виробничість обладнання загалом, а також строк використання самої матриці. В процесі грануляції матриця є зношувальним елементом, що потребує періодичної заміни, тому важливо максимально збільшити її робочий ресурс, що в свою чергу дозволить знизити собівартість готової продукції. 
Як зазначив позивач, під час експлуатації придбаного обладнання ним виявлено численні недоліки, що свідчили про неналежну якість та невідповідність заявленим технічним характеристикам Гранулятора типу GRAND-300 в порушення вимог пунктів 3.6, 3.7 Договору. Протягом перших десяти днів експлуатації Гранулятора було згранульовано лише близько 20 тон корму, після чого відбулася поломка (тріщина) матриці. У подальшому, протягом короткого періоду експлуатації, позивачем придбано у відповідача ще три матриці, проте кожна з них після гранулювання 10-20 тон корму знову тріскалася. Тобто, чотири матриці поспіль вийшли з ладу через ідентичний дефект, що свідчить про наявність конструктивної або виробничої несправності обладнання.
З метою вирішення проблеми відповідач запропонував та надіслав посилену матрицю з більшими отворами для формування гранули, однак, продуктивність обладнання знизилась до 150 кг/год, діаметр гранули становив 3мм, замість 2мм, що не відповідала технологічним вимогам виробництва.
22.04.2025 року, за результатами перемовин сторін, погоджено проведення спільного огляду Гранулятора типу GRAND-300 за місцем його експлуатації — у виробничих потужностях позивача (42077, Сумська обл., Роменський р-н, с. Зарудне, вул. Миру, буд. 61). В процесі огляду роботи обладнання складено Акт про виявлені дефекти Гранулятора GRAND-300, 22 кВт (а.с. 35), в якому вказано наступні технічні дефекти:- прокручення матриці по осі вихідного валу, чим протирає своє посадкове місце;
-осьове зміщення матриці до вихідного валу гранулятора, яке призводить до прямого контакту з валом тим само його пошкоджує. Вказані дефекти вважають конструктивними, а тому Гранулятор GRAND-300, 22 кВт не підлягає налагодженню (ремонту), що унеможливлює його подальшу експлуатацію. Акт підписано членами комісії позивача, представник відповідача - Бондар Р.В. відмовився підписувати акт, у зв`язку з чим представниками позивача складено Акт про відмову підписати акт від 22.04.2025 року (а.с.36).
Позивач зауважив, що представник відповідача запропонував замінити у грануляторі електродвигун із 22 кВт на 30 кВт, модифікував посадкове місце та встановив експериментальну матрицю, що дозволило тимчасово досягти продуктивності гранулятора близько 400 кг/год сухого корму, але з діаметром гранули 3 мм. Таким чином 
гранулятор навіть у модифікованому стані не відповідає умовам Договору та потребам Покупця, оскільки для позивача істотним є не лише показник продуктивності, а й точний розмір гранули (2 мм), необхідний для дотримання технології годівлі перепелів. Крім того, як зазначив позивач, встановлена модифікація є разовою та несерійною, що унеможливлює подальше технічне обслуговування, заміну швидкозношуваних деталей та нормальну експлуатацію обладнання в господарській діяльності.
У зв`язку з невідповідністю фактичних характеристик, поставленого відповідачем товару, умовам Договору та Експлуатаційному документу, позивач 13.05.2025 року направив відповідачу претензію № 2 від 12.05.2025 року, в якій вимагав у добровільному порядку перерахувати на його рахунок грошові кошти у суму 254640,00 грн, гарантував повернення товару після отримання коштів (а.с.37-38; докази направлення а.с.39-40).
Відповідач 15.05.2025 року отримав претензію позивача, однак, залишив без відповіді та виконання (а.с. 40).
З метою повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо неналежної якості поставленого відповідачем товару, позивач звернувся з клопотанням до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України щодо проведення експертного дослідження придбаного обладнання. Метою експертизи було встановлення відповідності технічних характеристик Гранулятора GRAND-300, 22 кВт, заявленим у технічній документації та договорі поставки (а.с. 42). 
За результатами проведеного комплексного інженерно-механічного та електротехнічного дослідження експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України складено висновок № 8443/14577 від 14.10.2025 року (далі - Експертний висновок; а.с.45-85), яким встановлено, що з технічної точки зору досліджуваний гранулятор GRAND-300, поставлений ТОВ «ТМС-Трейдінг» за Договором поставки № 308 від 23.04.2024 року, не відповідає критеріям якості (технічним характеристикам), що зазначені в експлуатаційному документі «Гранулятор серії Grand/Granulator machine Grand series» ТОВ «ТМС-Трейдінг».
Матриці та ролики придбані позивачем до Гранулятора GRAND-300, 22 кВт у Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Романенко Наталії Петрівни, ТОВ «Техномашстрой», які є пов`язаними особами з відповідачем.
Відповідач на підтвердження заперечень позовних вимог вказав, що в процесі замовлення товарів, покупець (позивач) погоджуючи технічні характеристики гранулятора GRAND-300, 22 кВт свідомо виявив бажання укомплектувати його двигуном потужністю 22 кВт замість штатного потужністю 30 кВт (який іде в комплекті), так як на його переконання більша потужність позивачу була не потрібна, що підтверджується самим фактом отримання товару позивачем та не надання будь-яких заперечень щодо вказаного. Тому, замовлені позивачем товари йому поставлено, умови договору поставки за №308 від 23.08.2024 року відповідачем виконано. Позивач отримав замовлений ним товар і розпочав його експлуатацію в умовах та на власний розсуд. Технічний паспорт гранулятора GRAND-300 містить всі його технічні характеристики та умови експлуатації, позивач для роботи з комбікормами мав використовуватися двигун потужністю 30 кВт 3000 об/хв., але замовив та оплатив Гранулятор з двигуном потужністю - 22 кВт, тобто отримавши меншу продуктивність, ніж могла би бути на грануляторі з двигуном 30 кВт 3000 об/хв., що мало передбачувані наслідки. Просив врахувати умови п.3.7. Договору, яким визначено, що гарантійний строк експлуатації (придатності, зберігання) з моменту отримання товару покупцем становить 12 місяців, виняток становлять - обертаючі деталі - 100 робочих нормо-годин. Відтак матриця, на якість якої позивач скаржився та обґрунтовував нею фактично свої вимоги до суду, підпадає під визначення «обертаючої деталі». Тобто матриця - це по факту деталь, що піддається активному зносу і є розхідним елементом Гранулятора, як то підшипники, чи ролики. Оскільки із розрахунку 180 кг/год. матриця відпрацювала 20 тон (20.000 кг), то відпрацьованих нормо - годин становить – 111 (із розрахунку 150 кг/год. складає 133 нормо-години). Також просив врахувати, що позивач самостійно здійснював притірку матриці, що є обов`язковим етапом перед початком роботи на обладнанні, і яка триває як мінімум 2 години, то на матриці №1, що йшла в комплектації з обладнанням (яку можна назвати «оригінальною») позивачем відпрацьовано близько 113 (або 135 при інших розрахунках) нормо-годин, що знімає з відповідача, як виробника, будь-які претензії по гарантійній заміні матриці як «обертаючої деталі», що вказано в договорі поставки.
Відповідач акцентував увагу суду на тому, що всі описані недоліки стосуються лише матриць невідомого походження використаних позивачем, а не Гранулятора в цілому, який і був придбаний у відповідача, до роботи обладнання за встановленою матрицею, яка йшла в комплекті з обладнанням, тобто яка має ознаки походження такої, що була виготовлена і встановлена відповідачем (оригінальної), претензії не висуваються, а пред`являються лише до матриць невідомого походження.
Отже, предметом позову, що розглядається у даній справі, є вимога позивача про розірвання Договору в частині придбання Гранулятора GRAND-300, 22 кВт у зв`язку з його поставкою неналежної якості та стягнення вартості неякісного товару в сумі 254640,00 грн. 
Спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки № 308 від 23.08.2024 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із прав і зобов`язань сторін за цим договором.
За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу, а також статтею 20 Господарського кодексу України.
Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусового виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 205 ЦК України визначені вимоги до форми правочину, способів волевиявлення. Згідно з частинами 1, 2 цієї статті ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ч. 2 ст. 527);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (п. 3 ч. 1 ст. 611);
боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається (ч.ч. 1-3 ст. 632);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638);
договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639);
договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.ч. 1, 2 ст. 640).
Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.
Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до частини 1 статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 23.08.2024 року між позивачем – Фермерським господарством «Джмелик», як покупцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМС-Трейдинг», як продавцем, укладено договір поставки № 308 щодо поставки, в тому числі, Гранулятора GRAND-300, 22 кВт в кількості 1 шт.
Пунктами 3.6, 3.7, 4.1, 4.4 Договору сторони визначили, що товар повинен відповідати технічним умовам Технічного паспорту, що надається продавцем із врахуванням нормального технічного зносу Товару; гарантійний строк експлуатації (придатності, зберігання) з моменту отримання Товару Покупцем становить 12 (дванадцять) місяців, виняток становлять - обертаючі деталі - 100 (сто) робочих нормо-годин; загальна вартість цього Договору становить 583404,00 грн. з ПДВ; вартість товару погоджена й затверджена сторонами у відповідному додатку (Специфікації) до Договору, є фіксованою й незмінною протягом усього строку його дії.
Технічний паспорт Гранулятора серії Grand/Granulator machine Grand series» містить п. 2.1. який визначає, що гранулятор – це основна частина обладнання, призначена для отримана гранул з біомаси шляхом продавлювання її пресуючими роликами через радіальні отвори пласкої матриці. Так як гранулятор призначений для отримання гранул невеликих розмірів, в основу його конструкції закладено самий раціональний варіант з точки зору металоємності, простоти конструкції і зручності обслуговування – пласка нерухома матриця і два ролики, що рухаються поверх неї. Наведені у таблиці 2.1. технічні характеристики вказують, що Гранулятор типу GRAND-300 має продуктивність до 800кг/год (трав`яне борошно, цукрові відходи, комбікорм); до 400кг/год (пташиний послід, шрот, костра, фрезерний торф); до 350кг/год (дерев`яна тирса, солома, соняшниковий шрот); потужність електродвигуна – 20 (30*) кВт; обороти двигуна 1500 (3000*) об/хв.; діаметр отвору матриці гранулятора – 2-8 мм; габаритні розміри – 1700/1200/1300мм; маса – 680 кг; об`єм масляного бака – 80л; тип привода редуктора – ремінна передача. Міститься позначка * - це модифікація для гранулювання тільки комбікормів
Пункт 2.3. технічного паспорта вказує, що при роботі гранулятора одним з важливих елементів в процесі формування гранул є матриця. Від параметрів матриці та її якості залежать розмір і щільність гранул, їх якість і виробничість обладнання загалом, а також строк використання самої матриці. В процесі грануляції матриця є зношувальним елементом, що потребує періодичної заміни, тому важливо максимально збільшити її робочий ресурс, що в свою чергу дозволить знизити собівартість готової продукції. 
На виконання умов Договору позивач 29.08.2024 року здійснив переоплату за товар у сумі 583404,00 грн. в т.ч. ПДВ – 97234,00 грн, з яких 254640 грн, в т.ч. ПДВ – 45440 грн вартість Гранулятора GRAND-300, 22 кВт, який відповідач 24.09.2024 року видатковою накладною №300 передав позивачу, а останній прийняв без зауважень, однак, протягом перших десяти днів експлуатації виявив якісні невідповідності отриманого товару, а саме після гранулювання близько 20 тон корму відбулася поломка (тріщина) матриці, після її заміни та подальшої експлуатації гранулятора, гранулювання 10-20 тон корму матриці знову тріскалася, що на думку позивача, свідчить про наявність конструктивної або виробничої несправності обладнання, що підтверджено висновком Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України № 8443/14577 від 14.10.2025 року.
Отже, предметом доказування у цій справі є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача коштів, сплачених за поставлений товар – Гранулятор GRAND-300, 22 кВт та розірвання договору поставки у вказаній частині.
Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Згідно статті 679 Цивільного кодексу України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
Враховуючи підставу заявленого у даній справі позову, суд, зауважує, що позивач укладенням договору поставки №308 від 23.08.2024 року свідомо обрав покупку товару Гранулятора GRAND-300 з потужністю двигуна 22 кВт, отримавши товар позивач отримав і Технічний паспорт Гранулятора серії «Grand/Granulator machine Grand series» з чітким характеристиками товару, його складовими, видами сировини гранулювання з відповідними допустимими потужностями, діаметрами отворів матриці, як і характеристиками використання матриць, що є розхідним елементом Гранулятора і потребує періодичної заміни.
Суд висновує, що після гранулювання позивачем близько 20 тон корму із використанням двигуна гранулятора меншої потужності, а саме 22 кВт, замість технологічно визначеного щодо гранулювання комбікорму двигуна 30 кВт, матриця піддавалася активному зносу і відповідно отримала пошкодження, що стало підставою її заміни, як розхідного елементу Гранулятора згідно його технічних характеристик та відповідає умовам погодженого позивачем п. 3.7. договору гарантійного строку експлуатації обертаючих деталей – 100 робочих нормо-годин.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).
Також як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №450/2286/16-ц (провадження №61-2032св19) добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Отже, вимога позивача про поставку неякісного товару на суму 254640,00 грн наявними у справі доказами ним не доведена, тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Судом враховано наданий позивачем висновок комплексного інженерно-механічного та електротехнічного дослідження здійснений експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України № 8443/14577 від 14.10.2025 року, яким встановлено, що з технічної точки зору досліджуваний гранулятор GRAND-300, поставлений ТОВ «ТМС-Трейдінг» за Договором поставки № 308 від 23.04.2024 року, не відповідає критеріям якості (технічним характеристикам), що зазначені в експлуатаційному документі «Гранулятор серії Grand/Granulator machine Grand series» ТОВ «ТМС-Трейдінг».
Разом з тим, мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому.
Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню.
До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідність процесуальної дії щодо оцінки доказів у справі має здійснюватись на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідженні наявних у справі доказів, у порядку передбаченому статтею 86 ГПК України, з огляду на те, що встановлення фактичних обставин у конкретній справі залежить від всіх юридично значущих фактів і обставин, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується виходячи з предмету спору та підстав і заперечень сторін.
Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Суд бере до уваги, що експертне дослідження проведене експертами Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України за наявними у позивача документами виконання сторонами договору поставки №308 від 23.08.2024 року, натурним обстеженням Гранулятора GRAND-300 на момент його проведення та використання позивачем матриці №5 на спірному грануляторі.
Отже, враховуючи те, що експертною установою експертиза проводилась відносно не оригінальної матриці від виробника (відповідача), яка йшла разом з Гранулятором, поданий позивачем Експертний висновок суд не бере до уваги як належний і допустимий доказ у розумінні статей 76, 77 ГПК України на підтвердження неналежної якості придбаного позивачем товару по Договору від 23.08.2024 року № 308 в частині поставки Гранулятора.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Судом приймається рішення у справі, що розглядається, на підставі усіх доказів, поданих представниками усіх учасників справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ст. 79 ГПК України, а саме: змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Такий підхід узгоджується із судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей, вирішуючи спір, виходив з того, що факти, встановлені в експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20.
Враховуючи підставу заявленого у даній справі позову, суд, зауважує, що позивачем не надано жодних документів, які б вказували, що сторона відповідача допустила порушення, зокрема як підґрунтя для формування порушеного права позивача на придбання речі з якісними показниками та продуктивністю. Всі описані позивачем недоліки стосувались лише матриць невідомого походження, а не Гранулятора в цілому, який і був придбаний у відповідача, тобто до роботи обладнання за встановленою матрицею, яка містилася у комплекті з обладнанням, та яка мала ознаки походження такої, що була виготовлена і встановлена відповідачем (оригінальної), претензії відсутні.
Враховуючи недоведеність позивачем вимог про поставку відповідачем неякісного товару, вимога позивача про розірвання договору у вказаній частині також задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України, беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі змісту статей 13, 15, 16 ЦК України слідує, що право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд вправі застосувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії «ефективності» таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 ст. 13 ЦК України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.
З огляду на викладені обставини справи, умови договору, наведені норми законодавства і судової практики суд надає перевагу доводам відповідача, викладеним у його запереченнях проти позову, а позов про розірвання договору поставки від 23.08.2024 № 308 в частині поставки гранулятора GRAND-300, 22 кВт у зв`язку з поставкою цього товару неналежної якості та про стягнення грошових коштів в сумі 254 640 грн, сплачених за цей товар визнає необґрунтованим, недоказаним і з цих підстав у його задоволенні відмовляє повністю.
Судові витрати позивача, у відповідності до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, покладаються на нього.
Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.03.2026 року.

Суддя В.М. Грачов