490/1620/26 19.03.2026
н\п 1-кп/490/896/2026

Центральний районний суд міста Миколаєва

Справа № 490/1620/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026150000000103 від 30.01.2026 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, громадянин України, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, працює на посаді водія автотранспортного засобу КП «Миколаївкомунтранс», має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 ,
встановив:
ОСОБА_3 30.01.2026 приблизно об 11:51, в вологу дощову погоду, керуючи автомобілем «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався до заїзду на подвір`я будинку №148, розташованого на проспекті Центральному в м. Миколаєві, з метою забору сміття. В цей час позаду автомобіля «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на відстані 1,7 м до лівого краю вказаного заїзду та 0,3 м до кута будинку №148, стояла пішохід ОСОБА_7 , обернена спиною до вказаного транспортного засобу.
Водій ОСОБА_3 з метою виконати маневр руху заднім ходом, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1 та 10.9 ПДР України, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих правил, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр руху заднім ходом, перед початком виконання якого, не переконався в тому, що не створює небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху; крім цього, для забезпечення безпеки руху заднім ходом міг звернутися за допомогою до вантажника, який перебував разом з ним в автомобілі.
Рухаючись заднім ходом з проспекту Центрального, асфальтобетонною, мокрою проїзною частиною заїзду вказаного будинку в бік сміттєвих баків, розташованих на подвір`ї будинку №148, зі швидкістю 5 км/год, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перебувала позаду транспортного засобу і в останню мить перед наїздом на неї обернулася до нього передньою частиною тіла, контактуючи з виступаючими задніми лівими частинами його сміттєвого контейнеру. Первинний контакт стався в область тулуба потерпілої, від чого утворилися крововиливи в ліву молочну залозу, внутрішньо шкіряні крововиливи в живіт та праву бокову поверхню тулубу, перелом кісток тазу, розриву крижово-клубового зчленування з двох сторін. Після цього сталося падіння потерпілої на дорожнє покриття з наїздом заднім лівим колесом на її нижні кінцівки, в результаті чого утворилися переломи обох гомілкових кісток з ранами обох гомілок.
У результаті ДТП пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів ребер, розриву крижово-клубового зчленування, перелому тазової кістки, переломів обох кісток правої і лівої гомілки, крововиливів у внутрішні органи, що супроводжувалось внутрішньоплевральною та внутрішньочеревною кровотечею, від яких померла на місці пригоди.
Указана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 2.3 «б», 10.1 та 10.9 ПДР України, які перебувають в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим. Зазначив, що 30.01.2026 вдень керував автомобілем марки «FORD TRUCKS 1833 DC»; виконував маневр руху заднім ходом, а саме заїзд на подвір`я будинку №148, розташованого на проспекті Центральному в м. Миколаєві, під час якого здійснив наїзд на потерпілу, оскільки не помітив її; разом з ним в автомобілі перебував вантажник, але його допомогою під час руху заднім ходом не скористався; вину визнає, у вчиненому щиро кається; частково відшкодував завдану шкоду шляхом передачі грошових коштів ОСОБА_5 у сумі 30000 грн; просить суворо не карати та не позбавляти його права керування транспортними засобами, адже це його єдине джерело доходів, і він зможе продовжити надавати допомогу потерпілій ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 30.01.2026 була на роботі; приблизно о 14:30 їй зателефонували та повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася. Зазначила, що ОСОБА_3 частково шкоду відшкодував у сумі 30000 грн, просить його суворо не карати; висловила надію, що обвинувачений зробить для себе належні висновки та не буде порушувати правила дорожнього руху.
Згідно з висновком експерта №20260115010000345 від 19.02.2026 смерть ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів ребер, розриву крижово-клубового зчленування, перелому тазової кістки, переломів обох кісток правої і лівої гомілки, крововиливів у внутрішні органи, що супроводжувалось внутрішньоплевральною та внутрішньочеревної кровотечею. При судово-медичному дослідженні трупа виявлені тілесні ушкодження: ?численні переломи ребер з обох сторін по різним анатомічним лініям з внутрішньоплевральною (600 мл та 400 мл крові зліва і справа) кровотечею; ??розрив крижово-клубового зчленування з двох сторін; ??переломи тазової кістки з внутрішньочеревною кровотечею (в черевній порожнині 500 мл крові); ??переломи обох гомілкових кісток справа і зліва; ??рани, садна та синці тулубу та нижніх кінцівок. Усі вищевказані тілесні ушкодження утворились прижиттєво, на що вказують крововиливи в місцях їх утворення, від дії твердих тупих предметів безпосередньо перед настанням смерті. Враховуючи характер, локалізацію, механізм утворення виявлених тілесних ушкоджень, у даному випадку мала місце автотранспортна травма, а саме наїзд на пішохода, не виключено вантажного автомобіля. Коли потерпіла перебувала у вертикальному положенні стався первинний удар виступаючими частинами автомобіля в область тулубу, від чого утворились крововиливи в ліву молочну залозу, внутрішньошкіряні крововиливи в живіт та праву бокову поверхню тулубу, перелом кісток тазу, розрив крижово-клубового зчленування з двох сторін, після чого сталось падіння потерпілої на дорожнє покриття з наїздом на нижні кінцівки потерпілої - при цьому утворились переломи обох гомілкових кісток з ранами обох гомілок. Указані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких за критерієм небезпеки для життя, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв?язку з настанням смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
ОСОБА_3 погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються; пояснив, що рішення його є добровільним і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України йому зрозумілі.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій ОСОБА_3 , встановлених судом, свідчать про вчинення ним необережного тяжкого злочину, наслідком якого було заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином; обставини справи; вказані дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, за місцем роботи характеризується позитивно, як наполегливий та сумлінний працівник, який з 2016 року обіймає посаду водія автотранспортного засобу підприємства, що є його єдиним джерелом доходу; за місцем проживання характеризується позитивно; добровільно частково відшкодував потерпілій шкоду. Крім того, суд ураховує позицію прокурора та потерпілої, згідно з якою виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі у межах визначених санкцією статті та звільнення від відбування покарання із встановленням іспитового строку.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що мета покарання, яка включає не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, з урахуванням особистості обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його суб`єктивного ставлення до своєї протиправної поведінки, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов заявлено не було.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.
Відповідно до ст. 124 КПК України, витрати на залучення експерта в сумі: 4 240,80 грн. (висновок експерта від 18.02.2026 №555-34-26); 4 240,80 грн. (висновок експерта від 18.02.2026 №556-34-26); 3 392,64 грн. (висновок експерта від 23.02.2026 №764-34-26), загальна сума витрат становить 11 874,24 грн., має бути стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, а саме: автомобіль марки «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити КП «Миколаївкомунтранс».
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2026 (справа № 490/640/26, провадження 1-кс/490/633/2026) на автомобіль марки «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати.
Керуючись ст. ст. 50, 65, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. ст. 100, 124, 174, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд
ухвалив:
– ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами;
– відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на строк два роки;
– відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
– періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
– повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
– стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 11 874,24 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири грн. 24 коп.);
– арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.02.2026 (справа № 490/640/26, провадження 1-кс/490/633/2026) на автомобіль марки «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - скасувати;
– відповідно до ст. 100 КПК України, автомобіль марки «FORD TRUCKS 1833 DC», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити КП «Миколаївкомунтранс».
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі через Центральний районний суд міста Миколаєва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.
Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Центральному районному суді міста Миколаєва. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1