Справа № 577/7553/25
Провадження № 2/577/374/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 лютого 2026 року 

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Логіна Є.В.,
за участю секретаря судового засідання Скляр О.М., 
представника позивача Левченко І.В., 
третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, в залі суду м. Конотопа, цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Конотопської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, - 

ВСТАНОВИВ :

Виконавчий комітет Конотопської міської ради в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої вимоги мотивують тим, що Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2024р. у відповідачки було відібрано дитину у зв?язку з ухиленням її від виконання батьківських обов?язків по вихованню дитини. Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 21.10.2024р. N?254 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а рішенням від 21.10.2024 ОСОБА_5 влаштований під опіку бабусі ОСОБА_1 . Остання створила всі необхідні умови для належного виховання, тримання та розвитку ОСОБА_4 , доглядає за дитиною, піклується про його здоров?я та самопочуття, займається розвитком. Мати з 26.08.2024 по теперішній час дитиною не цікавиться у будь-яких формах, участі у вихованні та утриманні не приймає, не приділяє увагу здоров?ю сина. Вищезазначене свідчить про відсутність бажання у відповідачки змінювати обставини свого життя. Відповідачка не виявляє наміру виконувати свої батьківські обов?язки, нею не прикладено зусиль для повернення на виховання її сина ОСОБА_4 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 16.10.2025 р. розглядалось питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 та було встановлено, що ОСОБА_3 не зробила для себе ніяких позитивних висновків, продовжує ухилятись від виконання батьківських обов?язків свідомо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу. До суду з позовом про повернення дитини не зверталася. Зважаючи на викладене, вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки таке буде відповідати інтересам дитини, тому змушені звернутись до суду. 
Ухвалою судді від 29.12.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 
Ухвалою суду від 11.02.2026 р.. завершено підготовче засіданні та призначено розгляд справи по суті. 
Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила такі задовольнити. Пояснила, що органом опіки та піклування було всебічно вивчено життєву ситуацію, в якій опинився неповнолітній ОСОБА_2 , і зроблено висновок, що в інтересах неповнолітньої дитини доцільно позбавити батьківських прав його матір ОСОБА_3 , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька відсутні, оскільки такий записаний у свідоцтві про народження зі слів матері на підставі ст. 135 СК України.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, скерувавши на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.
Третя особа ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. 
Допитана судом свідок ОСОБА_7 пояснила, що являється рідною сестрою ОСОБА_3 . З моменту відібрання неповнолітнього ОСОБА_4 від матері, дитина проживає з бабусею ОСОБА_1 , яка і займається вихованням, лікуванням та розвитком дитини, купує все необхідне, забезпечена належними умовами проживання. Дитина має важке захворювання, не може самостійно пересуватись та спілкуватись. Мати відвідує дитину близько раз на пів року, приходить в стані алкогольного сп`яніння, жодної допомоги не надає. Вважає за доцільне позбавити її батьківських прав. 
Допитана судом свідок ОСОБА_8 пояснила, що являється хрещеною матір`ю ОСОБА_3 . З родиною знайома з народження відповідачки, проживають по сусідству. Мати ОСОБА_4 тривалий час зловживає спиртним, вона особисто неодноразово помічала її на вулиці в стані алкогольногго сп`яніння. Останніх декілька років вона взагалі не цікавиться дитиною. Після відібрання сина, ним опікується бабуся ОСОБА_1 , їй також допомагає інша дочка, а також сама свідок. У помешканні завжди прибрано, дитина проживає в хороших умовах. Вважає, що ставлення ОСОБА_3 до сина уже не зміниться, тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. 
Заслухавши пояснення представника позивача, третю особу, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про його народження (а.с.6).
Батьками дитини є відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_9 . Як встановлено судом, батько записаний у свідоцтві про народження зі слів матері на підставі ст. 135 СК України.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26.08.2024р. у ОСОБА_3 відібрано дитину у зв?язку з ухиленням її від виконання батьківських обов?язків по вихованню дитини. (а.с.10,11).
Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 21.10.2024р. № 254 ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.13).
Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради від 21.10.2024р. № 258 опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено ОСОБА_1 , його бабаусю. (а.с.14).
У відповідності до інформації, наданої КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова» від 17.09.2025 р., дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває під наглядом сімейного лікаря з 2015 року. Мати ОСОБА_3 з 26.08.2024 р. по даний час до поліклініки з дитиною не зверталася, станом здоров`я не цікавиться. Дитиною опікується бабуся ОСОБА_1 ( а.с.15).
Згідно повідомлення Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості, ОСОБА_3 станом на 19.09.2025 р. на обліку як зареєстрована безробітна в жодному центрі зайнятості України не перебуває (а.с.16).
Матеріали справи містять акт від 01.10.2025 р., відповідно до якого сусіди ОСОБА_1 підтверджують, що вихованням і утриманням дитини ОСОБА_10 займається виключного його бабуся ОСОБА_1 , а мати дитини участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує.(а.с.17).
Згідно акту обстеження умов проживання від 01.10.2025 року, за результатом обстеження житла в АДРЕСА_1 , встановлено, що житло складається з двох кімнат, умови проживання добрі, в помешканні чисто, кімнати оснащені необхідними меблями та технікою сучасного зразка. Продукти харчування в достатній кількості. У дитини є окрема кімната, обладнана для проведення дозвілля, збереження особистих речей, одяг, взуття, канцтовари, книги в наявності та в достатній кількості. Стосунки дружні, довірливі. ( а.с.18). 
Відповідачка ОСОБА_3 надала комісії з питань захисту прав дитини заяву від 30.09.2025 р., відповідно до якої, не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 . ( а.с.21). 
Органом опіки та піклування Конотопської міської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений 29.10.2025 року. У відповідності до інформації, викладеної у висновку, ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, не виявляє батьківської уваги, турботи, її не цікавить подальша доля дитини, вона не купує одяг, взуття, необхідних речей, не цікавиться станом здоров`я, поведінкою, не приймає участі у житті сина. Тому, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 буде відповідати інтересам неповнолітнього ОСОБА_2 (а.с.22-24).
Суд також враховує заяву ОСОБА_3 , про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітнього сина.
А згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 (сестра ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (сусідка), які підтвердили той факт, що ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про свого хворого сина ОСОБА_11 , а утриманням і його вихованням займається бабуся ОСОБА_1 , яка є його опікуном. 
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про повне та систематичне ігнорування і свідоме нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_3 відносно свого сина. Будь-якої матеріальної, фінансової чи натуральної допомоги відповідач не надає, не цікавиться його життям, здоров`ям, не дзвонить і не навідує , тобто вбачається повне не бажання цікавитись дитиною у будь-якій формі. 
Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Відповідно до абзацу 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи обгрунтованість висновку органу опіки та піклування, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 49, 76, 81,95,263,265 ЦПК України, 7,9,142,155,164,166,182 Сімейного Кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ :

Позовні вимоги Виконавчого комітету Конотопської міської ради задовольнити. 
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.
Повне найменування сторін:
Позивач: Виконавчий комітет Конотопської міської ради (юридична адреса: м. Конотоп Сумської області, пр. Миру, 8, ЄДРПОУ - 04057971 ).
Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Третя особа: ОСОБА_1 ( зареєстрована: АДРЕСА_3 )
Повне рішення складено 05 березня 2026 року. 

Суддя Логін Є.  В.