г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1152/26
Номер провадження 1-кп/213/191/26

В И Р О К
Іменем України

22 квітня 2026 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у м. Кривому Розі кримінальне провадження №12026046610000020 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, неодружений, не працюючий, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку немає, інвалідності не має, зареєстрованому та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий- 22.07.2024 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років пробаційного нагляду, згідно ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2024 року звільнений від покарання за ст. 190 ч.1 КК України у зв?язку з усуненням караності діяння та вважається таким що засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років пробаційного нагляду
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 389 ч.3 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
22.07.2024р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років пробаційного нагляду, та згідно ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2024 року ОСОБА_3 звільнений від покарання за ст. 190 ч.1 КК України у зв?язку з усуненням караності діяння та вважається таким що засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років пробаційного нагляду. Даний вирок набрав законної сили 22.08.2024 року та був направлений для виконання до Інгулецького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області. 05 вересня 2024 року ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні Інгулецького районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, був належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Останньому роз`яснено, що ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених ст. 49-1, 49-3 КВК України, а також попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 389 КК України у випадку ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Однак ОСОБА_3 , маючи реальну можливість дотримуватися встановлених законом обмежень та правослухняної поведінки, на шлях виправлення не встав. Діючи з прямим умислом, спрямованим на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, засуджений свідомо нехтував вимогами ст. 49-3 КВК України, щодо обов`язку не вчиняти адміністративних правопорушень. 
Так, ОСОБА_3 будучи належним чином ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, та будучи неодноразово (зокрема 07.03.2025, 02.12.2025, 03.02.2026, 23.02.2026) попередженим під особистий підпис про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України, на шлях виправлення не став, вчинив протиправні дії, які виразилися у систематичному (тричі і більше) вчиненні адміністративних правопорушень протягом строку відбування покарання, а саме: - 03.11.2025 року ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175-1, ч.1ст. 178 КУПАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шести неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 102,00 грн.- 04.11.2025 року ОСОБА_3 повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.175-1, ч.2 ст. 178 КУПАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 340,00 грн.- 14.02.2026 року ОСОБА_3 повторно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.182 КУПАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 85,00 грн. Таким чином, ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.07.2024 року за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 2 років пробаційного нагляду, згідно ухвали Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2024 року звільнений від покарання за ст. 190 ч.1 КК України у зв?язку з усуненням караності діяння та вважається таким що засуджений за ст. 309 ч.1 КК України до 2 років пробаційного нагляду, вчинив три і більше адміністративні правопорушення, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України є систематичним невиконанням засудженим обов`язків та вважається ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Крім того, 05.09.2024 представником пробації винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме 1 вівторок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 ознайомлений під підпис. Незважаючи на проведену профілактичну бесіду ОСОБА_3 04.03.2025 вперше без поважних причин не з?явився на реєстрацію до органу пробації, у зв?язку з чим 07.03.2025 представником пробації винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. У подальшому 04.11.2025 ОСОБА_3 вдруге без поважних причин не з?явився на реєстрацію до органу пробації, у зв?язку з чим 02.12.2025 представником пробації винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України. У подальшому 03.03.2026 ОСОБА_3 втретє без поважних причин не з?явився на реєстрацію до органу пробації, у зв?язку з чим 04.03.2026 представником пробації винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. Таким чином ОСОБА_3 тричі без поважних причин не виконав обов`язок, покладений на нього вироком суду та який визначено ст. 49-1 КВК України, ст. 59-1 КК України, що відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України є систематичним невиконанням засудженим обов`язків та вважається ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Винуватість ОСОБА_3  у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 389 ч.3 КК України, за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Від прокурора надійшло клопотання, у відповідності до положень ст.ст.381, 382 КПК України, він просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Окрім того, згідно з заявою обвинуваченого щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника, обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст 389 ч.3, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті. Також, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, суд, зважаючи на положення ч.ч.1,2 ст.382 КПК України, встановив, що органом досудового розслідування об`єктивно та достовірно встановлені обставини вчинення  ОСОБА_3  кримінального проступку, правильно кваліфікованого за ст 389 ч.3 КК України, за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Призначаючи покарання  ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не одружений, не працюючий, дітей не має, за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, до лікаря-нарколога звертався з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, інвалідності не має, раніше засуджений, має місце реєстрації, за місцем проживання скарг не надходило, характеризується посередньо. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.  З огляду на викладене суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати у вигляді обмеження волі, та відповідно до ст 71 КК України остаточно визначити покарання у вигляді обмеження волі.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст. ст.368, 370, 371, 373, 374, 381,382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.389 ч.3 КК України, та призначити йому покарання - 1 рік обмеження волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.07.2024р., та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 року 1 місяця обмеження волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази відсутні. Витрати на залучення експерта відсутні. Запобіжний захід не обирати. 
Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням в справі. 
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку учасниками судового провадження, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя   ОСОБА_1