Номер провадження: 33/813/580/26
Номер справи місцевого суду: 522/22431/25 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
осіб, які взяли участь у судовому засідання в режимі відеоконференції:
- адвоката Піроговського Вадима Федоровича,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Піроговського Вадима Федоровича на постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2026 року, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№464254 від 25.09.2025 року, водій ОСОБА_1 24.09.2025 року о 23 годині 43 хвилин керував транспортним засобом – автомобілем «Mitsubishi Colt», д/н НОМЕР_1 , по вулиці Пантелеймонівській, біля будинку №56, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9«А» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2026 року у задоволені клопотання захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокату Піроговському В.Ф. про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1 за відсутністю події, та складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП – відмовлено.
Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ грн. на користь держави України, з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп. на користь держави України.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Піроговський Вадим Федорович подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2026 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що по-перше, факт керування транспортним засобом жодним чином не може підтверджуватися лише протоколом про адміністративне правопорушення, зазначений факт можливо підтвердити лише відповідним відеозаписом події. Наявний в матеріалах справи відеозапис, який з`явився після ознайомлення захисника з матеріалами не може бути беззаперечним доказом скоєння адміністративного правопорушення, оскільки він розпочатий не з моменту затримання ОСОБА_1 . Крім того, відеозапис зроблено не особою яка провела зупинку автомобіля та затримання ОСОБА_1 а іншою.
Таким чином наявний в матеріалах справи відеозапис, який начеб то мав би підтвердити даний факт, неповністю відображає всю картину подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки такий відеозапис є неповним та небезперервним.
По-друге, звертає увагу суду, що у даному випадку факт керування транспортним засобом ОСОБА_2 відсутній, докази на підтвердження даного факту матеріали справи не містять.
Додані поліцейськими до матеріалів даної справи відеозаписи були відсутні у справі на момент її отримання судом та під час ознайомлення з ними захисником. Тобто вони не відтворювались, про що захисником була зроблена відповідна відмітка у справі від 28.10.25 року. Даному факту судом не надано відповідної оцінки.
В матеріалах справи також відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції, форма якого наведена в додатку 1 до Інструкції про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом N 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Рапорт складений ЧВН ОСОБА_3 , складений із порушенням вимог Інструкції.
Суд не прийняв до уваги, що ні військовослужбовцями Національної гвардії України ані співробітниками патрульної поліції не було дотриманого вимог статті 35 Закону України «Про національну поліцію», а автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено незаконно, внаслідок чого було порушено його права.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника апелянта, який взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовуючи до нього адміністративне стягнення, суд першої інстанції виходив з того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, з чим погоджується і апеляційний суд. 
Слід зазначити, що відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі.
За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення, тобто у даному конкретному випадку, на поліцейського.
Апеляційний суд виходить із того, що судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості тощо.
Для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом повторно досліджено докази, що зібранні по справі працівниками поліції.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№464254 від 25.09.2025 року, водій ОСОБА_1 24.09.2025 року о 23 годині 43 хвилин керував транспортним засобом – автомобілем «Mitsubishi Colt», д/н НОМЕР_1 , по вулиці Пантелеймонівській, біля будинку №56, у м. Одесі, у стані алкогольного сп`яніння. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9«А» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого 25 вересня 2025 року лікарем КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради на підставі даних, що містяться в акті медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, №002215, складеному о 00 год. 20 хв. 25 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 . Згідно даних цього висновку ОСОБА_1 направлений на огляд -24 вересня 2025 року о 23 год. 55 хв. З висновку огляду вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до рапорту ЧВН лейтенанта ОСОБА_3 від 25.09.2025 року, що 24.09.2025 року з 19:00 до 01:00 25.09.2025 року під час несення служби з ОГП на території обслуговування ВП №2 ОРУП №1 м. Одеси у складі з іншими військовослужбовцями. О 23:40 перебувавши на вул. Пантелеймонівська 17А ними було помічено транспортний засіб, а саме «Mitsubishi Colt», д/н НОМЕР_1 який викликав у них підозру, що водій вищевказаного т/з перебуває за кермом та керує даним т/з у стані алкогольного сп`яніння, підозру викликано тим, що даний т/з який вказаний вище не міг рушиться з місця декілька разів та було невпевнене маневрування т/з Mitsubishi Colt», д/н НОМЕР_1 , після чого вони почали переслідувати даний т/з який вказаний вище та спеціальними звуковими сигналами та проблисковими маячками, наздогнавши даний т/з на вулиці Олександра Станкова 13, після чого їх ВН підійшов до даного т/з який вказаний вище а постукавши у вікно зі сторони водія, після чого водій відкривши вікно було чутно різкий запах алкоголю, на вимогу вийти з даного т/з водій реагував мляво та з порушенням координації руху вийшов з даного т/з яке вказане вище, на запитання відповідав не чітко, після чого повз них рухався екіпаж патрульної поліції, а саме «Океан 301» старший лейтенант ОСОБА_4 , яки м було передано водія даного т/з який вказаний вище та в ході спілкування працівниками поліції з водієм було встановлено його особі посвідченням водія на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого вище вказаного громадянина було передано патрульному екіпажу поліції «Океан 301» для подальшого розбирання по фронту подій та для складання на громадянина вказаного вище адміністративних матеріалів за підозрою у скоєнні правопорушення ст. 130 КУпАП. До громадянина ОСОБА_1 , заходи фізичного впливу та спеціальні засоби не застосовувались. Дана подія була зафіксована на автомобільний відеореєстратор та нагрудний відеореєстратор.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано відеозаписи з портативних відеореєстраторів, дослідженням яких встановлено, що такі відеозаписи стосуються події, що мали місце 24.09.2025 року, за участі ОСОБА_1 . Даними відеозаписами зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебував у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи його поведінку на місці події того дня, та відсутністю заперечень з боку ОСОБА_1 щодо керування транспортним засобом.
При розгляді справи апеляційний суд виходить з наступного. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
З положень ст. 266 КУпАП вбачається, що особи, які керують, зокрема транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (далі – стан сп`яніння), підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на стан сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала, зокрема транспортним засобом, на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд особи на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. У разі відсторонення особи від керування, зокрема транспортним засобом, можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом. 
Аналогічні положення, але з більш детальним врегулюванням дій поліцейського під час огляду водія на стан сп`яніння, містяться в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 року (далі – Інструкція № 1452/735).
Зокрема, положення п. 2, 3, 5 Порядку № 1103 встановлюють, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Положенням п. 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За приписами п. 3 - 5 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. 
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно п. 7 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього Закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Підпунктом 1 п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі – Інструкція № 1026) передбачено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення. 
Оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані в справі докази відображають обставини, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджуються між собою і не викликають суперечностей у їх відповідності фактичним обставинам справи, тобто є належними, допустимими і достатніми для підстав вважати, що 24.09.2025 року ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всупереч доводам апеляційної скарги про те, що на відеозаписах відсутні докази факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд констатує, що матеріалами справи підтверджено, а саме: відеозаписами з портативних відеореєстраторів поліцейських, що протягом всієї відеофіксації, ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом; протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№464254 від 25.09.2025 року, який підписано ОСОБА_1 без всяких заперечень.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що додані поліцейськими до матеріалів даної справи відеозаписи були відсутні у справі на момент її отримання судом та під час ознайомлення з ними захисником, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до ст.278 КУпАП, під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен перевірити, чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; а також з`ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування всіх обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями.
Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Разом з тим, важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування, тобто спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наслідки вдалого виконання органом на який покладено обов`язок доказування у справі про адміністративні правопорушення вимог Закону щодо тягара доказування і наслідків своїх рішень, що надає змогу суду переконатись у їх правильності. Такий підхід робить оцінку доказів алгоритмізованим та обґрунтованим, а також робить можливим дотримання справедливого балансу між ухваленим рішенням та правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції виявивши технічні недоліки з відтворенням відеозапису з компакт – диску під час підготовки цієї справи до судового розгляду в порядку п.2 ч.1 ст.278 КУпАП, виправив вказані недоліки шляхом направлення матеріалів на доопрацювання.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та на які було надано обґрунтовану відповідь, не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція скаржника , яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Піроговського Вадима Федоровича - залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2026 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений: 13.03.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе