ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Дніпро Справа № 908/2537/24 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Мороза В.Ф., Верхогляд Т.А.,

розглянувши порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення 

за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Ярешко О.В.) від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24

за позовом Запорізької міської ради  
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" (бул. Тараса Шевченка, буд. 33, поверх 13, м. Київ, 01032) 
про стягнення 1 348 337,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Запорізька міська рада звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" про стягнення 1 348 337,95 грн. заборгованості за договором оренди землі № 202005000100270 від 07.09.2020 за період з 01.01.2023 по 30.06.2024. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24:
- позов задоволено частково;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на користь Запорізької міської ради 1 198 309 грн. 12 коп. заборгованості за договором оренди землі № 202005000100270 від 07.09.2020 за період з 01.01.2023 по 30.06.2024;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на користь Запорізької міської ради 14 379 грн. 70 коп. судового збору;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС", в якій просило скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24 повністю та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 25.11.2025р. у справі № 908/2537/24:
- апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24 – задоволено частково;
- рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24 скасовано в частині стягнення заборгованості у сумі 1 197 249, 46 грн., здійснено новий розподіл судового збору;
- ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено;
- викладено абзац другий та третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:
"Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на користь ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ 1 059,66 грн. заборгованості за договором оренди землі № 202005000100270 від 07.09.2020 за період з 01.01.2023 по 30.06.2024;
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на користь ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ 12,72 грн. судового збору.";
- в решті рішення – залишено без змін;
- стягнуто з ЗАПОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 21 550,49 грн. 
В апеляційній скарзі відповідач заявив про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції становить - 50 000 грн. витрат на правову допомогу. Зазначив, що відповідач надасть усі документи на підтвердження остаточної суми витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
01.12.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку із апеляційним переглядом справи, у сумі 64 948,00 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.12.2025р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позивач звернувся до апеляційного суду з запереченнями на заяву відповідача про розподіл судових витрат, не погоджується з вказаним розміром вартості наданих адвокатом послуг, виходячи з наступного:
- час витрачений на виконані роботи, зазначений у Акті надання послуг №43 від 26.11.2025 є завищеним;
- вказана справа є типовою і не потребує 6 годин для вивчення рішення суду першої інстанції та підготовки апеляційної скарги та 5 годин для правового аналізу відзиву на апеляційну скаргу, підготовки відповіді на нього, а також пояснень; час витрачений адвокатом в двох судових засіданнях не складає 2 години;
- аналіз законодавства на стадії апеляції не потребував додаткового часу, оскільки доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися й доводи скарги чи відзиву на неї не відрізнялися від доводів позовної заяви, відзиву на неї.
Відповідач подав відповідь на заперечення позивача. Посилається, що позивач при розгляді даної справи зловживав своїми процесуальними правами, а відтак відповідач вимушено ніс витрати на правову допомогу у зв`язку з безпідставним спором, який не міг виникнути в силу приписів законодавства, а тому такі витрати підлягають повному стягненню відповідно до принципу компенсаційності (ст. 2, 129 ГПК).
Посилається, що вказана справа не є типовою, а судова практика касаційним судом була сформована лише на етапі апеляційного оскарження.
Вартість адвокатських послуг складає 5% від ціни позову, що є співмірним.
Також, позивач не надав жодного альтернативного розрахунку, не навів жодної інформації про розцінки адвокатів у Запорізькому регіоні, не обґрунтував, який саме час був би розумним, та не надав жодного доказу, що підтверджує його позицію.
Вартість 1 години у 5 000 грн є узгодженим сторонами параметром, який не підлягає перегляду судом.
До відповіді відповідач надав платіжну інструкцію №256 від 05.12.2025, просив поновити строк на її подання, оскільки вона була сформована після подання заяви на відшкодування витрат.
Розглянувши наявні матеріали справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви відповідача, виходячи з наступного.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. У разі, якщо судом не було прийнято рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат, суд за заявою учасників справи чи з власної ініціативи повинен ухвалити додаткове рішення (постанову) зі справи, яким вирішити відповідне питання.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції має містити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 16 ГПК України.
Відповідно до ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
За ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. 
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.10.2024 між Адвокатським об`єднанням "МАГІСТР ЛЕКС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" укладений договір про надання правничої № 2024/1028-1, за умовами пунктів 1.1. та 1.2., якого юридична фірма забезпечує захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у господарський справі №908/2537/24 (господарське провадження). Клієнт доручає Юридичній фірмі надавати правничу допомогу (юридичні послуги) у господарському проваджені та супутні юридичні послуги, а Юридична фірма погоджується надавати Клієнту таку допомогу згідно з умовами цього Договору, а Клієнт погоджується сплачувати надані послуги в порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором.
11.02.2025 між сторонами укладено додаткову угода до договору, в якій сторони вирішили п.п. 3.1.2. та 3.1.4 Договору викласти у наступних редакціях:
Юридична фірма має наступні права за даним Договором:
3.1.2. захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у Господарському суді Запорізької області, Центральному апеляційному господарському суді та/або Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду з усіма правами, що надаються Клієнту відповідно до Господарського процесуального кодексу України, включаючи, без обмежень, знати про дату, час та місце судового засідання, про всі судові рішення, винесені у справі та які стосуються Клієнта, знайомитися з матеріалами справи, робити витяги з них, робити копії, отримувати копії рішень, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам, свідкам, експертам, спеціалістам, подавати клопотання або заперечення, надавати усні та письмові пояснення суду стосовно всіх питань, які виникають в ході судового розгляду, подавати докази та зауваження, заперечувати проти клопотань та доказів інших учасників судового засідання, подавати скарги на рішення, ухвали та постанови суду (включаючи, без обмежень у господарських судах (всіх інстанцій), Верховному Суді), як це передбачається процесуальним законодавством, з правом підписувати апеляційні та/або касаційні скарги, заяви про перегляд Верховним Судом судових рішень, право змінювати підстави та предмет позовної заяви, збільшувати суму позовної заяви, подавати зустрічний позов; вимагати виконання рішення, постанови або ухвали суду у частині, що стосуються Клієнта, а також з усіма іншими процесуальними правами, які надаються Клієнту відповідно до чинного законодавства;
3.1.4. представляти інтереси Клієнта в усіх судових установах України, Європейському суді з прав людини з усіма правами, що надаються позивачу, відповідачу, третій особі, кредитору, потерпілому або іншому учаснику у справі, заявнику або зацікавленій особі відповідно до Господарського процесуального кодексу України.
Сторони вирішили п.п. 4.3., 4.7. Договору викласти у наступній редакції:
4.3. Для оплати наданих послуг Юридична фірма надає Клієнту Рахунок на оплату, який виставляється після закінчення розгляду господарського провадження у відповідному місцевому господарському суді, апеляційному господарському суді та/або Верховному суді.
4.7. Погодинна ставка Юридичної фірми (її адвокатів) за супроводження господарського провадження у Центральному апеляційному господарському суду та/або Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду становить 5 000,00 гривень без ПДВ. Погодинна ставка є договірною.
Згідно п. 9.6., в редакції додаткової угоди, Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2026.
Між сторонами складено та підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 43 від 26.11.2025, відповідно до якого визначено проведені роботи (надані послуги), а також зафіксовано загальну вартість робіт (послуг), що складає 65 000, 00 грн.
В акті зазначено, що адвокатам надано наступні послуги з супроводження справи № 908/2537/24 в апеляційній інстанції (Центральний апеляційний господарський суд):
- правовий аналіз рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2537/24 та підготовка апеляційної скарги та додатків до неї для подання до суду – 6 годин, загальна вартість 30 000,00 грн.; 
- правовий аналіз відзиву та підготовка відповіді на відзив для подання до суду – 3 годин, загальна вартість 15 000, 00 грн.;
- підготовка пояснень та додатків до них для подання до суду – 2 години, загальна вартість 10 000, 00 грн.; 
- підготовка та участь у судових засіданнях 01.07.2025, 25.11.2025 – 2 години, загальна вартість 10 000, 00 грн.
На оплату послуг виставлено рахунок № 12 від 26.11.2025, який оплачено згідно платіжної інструкції № 256 від 05.12.2025 у сумі 65 000, 00 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Білощицький В.Д. здійснював представництво інтересів відповідача у суді апеляційної інстанції на підставі ордеру серії АІ № 1838017, виданим Адвокатським об`єднанням "МАГІСТР ЛЕКС"; від відповідача подано апеляційну скаргу, додаткові письмові пояснення, відповідь на відзив, пояснення (письмові дебати), адвокат брав участь у двох судових засіданнях.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не тільки з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.
Оцінюючи суму судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи за критеріями розумності, необхідності, неминучості та співвідношення ціни послуг до ринкових цін, колегія суддів зазначає наступне.
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі № 911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірною, у порівнянні з ринковими цінами, вартістю адвокатських послуг.
Аналіз ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" свідчить про те, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. 
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Однак, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у суді апеляційної інстанції правнича допомога відповідачу полягала у складенні процесуальних документів і участі в судовому засіданні. 
Верховний Суд у своїх постановах виснував, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у касаційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання, яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця (постанова ВС КАС від 11.12.2019 у справі №2040/6747/18, відповідна позиція підтримана і судом господарської юрисдикції у постанові ВС КГС від 07.02.2022 №918/1045/20).
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адвокат Білощицький В.Д. був представником відповідача та приймав участь на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаним із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.
Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.
Як вже було зазначено, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, або з власної ініціативи суду.
Позивач звернувся до апеляційного суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, посилаючись при цьому на завищення заявленої до стягнення суми таких витрат, неспівмірність її з наданими відповідачу послугами адвоката, кількістю часу, яка була витрачена адвокатом при наданні послуг. 
Колегія суддів не погоджується з доводами позивача щодо завищення витрат часу, вказаних відповідачем у акті наданих послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності.
Проте, проаналізувавши опис робіт, наведений в акті, колегія суддів погоджується з доводами позивача, адже заявлені відповідачем до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 65 000, 00 грн. є завищеними та виходять за розумні межі вартості цих послуг на етапі апеляційного перегляду, приймаючи до уваги те, що представництво інтересів відповідача здійснювалося тим самим адвокатом, що і у суді першої інстанції; позиція позивача не змінювалась, що свідчить про вже сформовану його правову позицію щодо розгляду даної справи; подані у суді апеляційної інстанції пояснення від відповідача дублюють його доводи у суді першої інстанції.
Суд також враховує, незначний обсяг документів, їх зміст, що не потребувало від адвоката значного обсягу часу та зусиль, неспівмірність суми витрат із складністю справи та невідповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, а тому вони підлягають зменшенню.
Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача щодо складності даної справи, оскільки станом на час апеляційного перегляду судова практика щодо застосування податкової пільги, встановленої відповідно до підпункту 69.14 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, була сталою. 
Суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі.
Також стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Суд не погоджується з доводами відповідача щодо зловживання позивачем своїми процесуальним правами під час розгляду справи, оскільки вказане не підтверджується матеріалами справи. Подання позову до суду та відстоювання своєї правової позиції не може вважатися такими зловживаннями, окрім того, судом встановлена наявність заборгованості у відповідача у сумі 1 059,66 грн.
З урахуванням принципу пропорційності апеляційний суд дійшов висновку, що обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції, у розмірі 20 000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, відповідності конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності та необхідності процесуальних дій.
Оскільки за результатами розгляду справи суму позову було задоволено частково (0,08%), витрати підлягають пропорційному розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 129 ГПК України та підлягають присудженню до стягнення з позивача на користь відповідача у сумі 19 984, 00 грн.
З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 11.02.2025р. у справі № 908/2537/24 – задовольнити частково.
Стягнути з Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОТЕХСЕРВІС" судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з апеляційним переглядом справи № 908/2537/24, в сумі 19 984, 00 грн.
Видачу наказу відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України на виконання цієї додаткової постанови доручити Господарському суду Запорізької області. 
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України. 

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя Т.А. Верхогляд